Справа № 607/20733/25
Провадження № 2/932/353/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року          м. Дніпро 

Шевченківський районний суду міста Дніпра у складі: 
головуючого судді – Сітнікова Т.Б. 
за участі секретаря судового засідання – Рибалці В.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

06.10.2026 року позивач звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_2  про розірвання шлюбу. 
В обґрунтуванні позову посилається на те, що 17.06.2023 року сторони уклали шлюб зареєстрований Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про що було видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 , та зроблений відповідний актовий запис №909. Шлюбні відносини припинились. Спільне проживання та ведення побуту між сторонами також припинено. Стосунки між чоловіком та дружиною погіршились, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. 
Ухвалою суду від 17.02.2026 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 
Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, 11.05.2026 року представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, 21.05.2026 року до суду надав письмову заяву, згідно з якою прохав справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги визнає та не заперечував проти їх задоволення. 
В зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. 
Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. 
Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. 
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. 
Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. 
Згідно з вимогами ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. 
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 17.06.2023 року сторони уклали шлюб зареєстрований Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про що було видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 , та зроблений відповідний актовий запис №909. 
Як зазначено позивачем та визнається відповідачем, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем, ведення ними спільного господарства та проживання, припинені. Причиною цього стали різні погляди на шлюб, погіршення стосунків, втрата почуття любові та поваги, внаслідок чого, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими та суперечить її інтересам. 
Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. 
Оскільки, як встановлено судом, примирення між сторонами не можливе, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов  ОСОБА_1 підлягає задоволенню. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. 
При зверненні до суду з позовною заявою  ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією від 06.10.2025 року №4910524981 що міститься у матеріалах справи. До початку розгляду справи по суті відповідач надав заяву про визнання позову. Внаслідок того, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу належить повернути 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто у сумі 605 грн. 60 коп. Решту судового збору у сумі 605 грн. 60 коп. належить стягнути з відповідача на користь позивача, позовні вимоги якого задоволені. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-82, 89, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити.
Шлюб між  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який зареєстрований 17.06.2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №909, свідоцтво про одруження серії  НОМЕР_1 – розірвати.
Стягнути з  ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , на користь  ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. 
Повернути  ОСОБА_3 з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову на підставі квитанції від 06.10.2025 року №4910524981, у розмірі 605 грн. 60 коп. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя          Сітніков Т.Б.