П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/8419/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Польовий О.Л. 
Суддя-доповідач - Томчук А.В. 
15 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Томчука А.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Савицької Н.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Закупненської селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом Керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави до Закупненської селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Керівник Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Закупненської селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Закупненської селищної ради щодо вчинення дій, спрямованих на визнання гідротехнічної споруди, площею 24 кв.м, що знаходиться за межами населеного пункту села Гусятин, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, безхазяйним майном та набуття права власності на вказане безхазяйне майно, а також зобов`язати відповідача вчинити відповідні дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Закупненської селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області щодо вчинення дій, спрямованих на визнання гідротехнічної споруди, площею 24 кв.м, що знаходиться за межами населеного пункту села Гусятин, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, безхазяйним майном та набуття права власності на вказане безхазяйне майно. Зобов`язано Закупненську селищну раду вчинити дії, спрямовані на визнання зазначеної гідротехнічної споруди безхазяйним майном та набуття права власності на неї.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що саме орган місцевого самоврядування є єдиним уповноваженим суб`єктом для вчинення дій щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна та подальшого звернення до суду з метою набуття права власності на таке майно, при цьому зазначена норма не ставить здійснення відповідних дій у залежність від форми власності земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно. Відповідач не надав доказів здійснення заходів, спрямованих на визнання гідротехнічної споруди безхазяйним майном.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Закупненська селищна рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог прокурора відмовити в повному обсязі, а також стягнути з Хмельницької обласної прокуратури на користь Закупненської селищної ради судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4542,00 грн.
За доводами апеляційної скарги, апелянт вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема: невірне визначення правового статусу об`єкта, оскільки в матеріалах справи відсутній технічний паспорт, акт інвентаризації або будь-який документ, що підтверджує капітальність споруди; порушення принципу цілісності та статусу земель природно-заповідного фонду, оскільки гідротехнічна споруда розташована на землях Національного природного парку «Подільські товтри», які є державною власністю; втручання у дискреційні повноваження та фінансову автономію ради, оскільки набуття майна у власність є правом, а не обов`язком ради; об`єктивну неможливість виконання рішення в умовах воєнного стану; рекомендаційний характер рішення Хмельницької облради від 2011 року. Також апелянт зазначає про неналежний суб`єкт представництва прокурором інтересів держави, несплату судового збору прокурором та порушення принципу юридичної визначеності.
Кам`янець-Подільська окружна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечила щодо доводів і мотивів такої скарги та просила залишити оскаржуване судове рішення без змін. У відзиві прокурор зазначає, що гідротехнічна споруда належить до нерухомого майна відповідно до визначень, наведених у Законі України «Про аквакультуру», ДБН В.2.4-3:2010, Правилах безпеки при експлуатації каналів, трубопроводів, інших гідротехнічних споруд у водогосподарських системах, та підлягає державній реєстрації. Стаття 335 Цивільного кодексу України не ставить здійснення дій щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна у залежність від форми власності земельної ділянки. Прокурор також зазначив, що судовий збір за подання позову було сплачено згідно з платіжною інструкцією № 958 від 07.05.2025 у розмірі 3028,00 грн.
З урахуванням приписів статті 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Приписами частин першої – третьої статті 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що на території Закупненської об`єднаної територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області за межами населеного пункту поблизу с. Гусятин на р. Муха, лівій притоці р. Збруч (басейн річки Дністер) знаходиться русловий ставок орієнтовною площею 5,3 га із гідротехнічною спорудою площею 24 кв.м.
Рішенням Хмельницької обласної ради від 18.05.2011 № 23-4/2011 рекомендовано районним державним адміністраціям, міським, селищним, сільським радам до 01.09.2011 здійснити інвентаризацію гідротехнічних споруд, що входять до складу штучних водних об`єктів, визначити перелік безхазяйних споруд та вжити заходів щодо їх передачі у комунальну власність громадам відповідно до розташування цих об`єктів на визначених територіях.
У відповідь на лист прокуратури від 14.01.2025 № 52-373-25 селищна рада повідомила, що на території Закупненської селищної ради є 7 гідротехнічних споруд, однак процедура визнання майна безхазяйним не розпочиналась, гідротехнічні споруди в оренду не передавались.
Згідно із інформацією Регіонального офісу водних ресурсів у Хмельницькій області від 13.03.2025 № 322 на русловий ставок орієнтовною площею 5,3 га, який розташований на р. Муха, лівій притоці р. Збруч (басейн річки Дністер) за межами с. Гусятин у Хмельницькій області, відсутня документація (паспорт водного об`єкта, технічні характеристики) на водний об`єкт та гідротехнічну споруду.
Відповідно до інформації Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях за № 10-11/625 від 27.02.2025 за даними ІПС «Етап-Майно» Хмельницької області гідротехнічна споруда, яка знаходиться на русловому ставку за межами населеного пункту поблизу с. Гусятин, в управлінні Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях не перебуває.
Згідно із інформацією Кам`янець-Подільської районної військової адміністрації Хмельницької області від 14.03.2025 № 408/01-19 у розпорядженнях голови Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області за травень-грудень 2011 року відомостей про створення комісії щодо інвентаризації гідротехнічних споруд водних об`єктів на території Закупненської селищної ради немає.
Відповідно до інформації КП «Чемеровецьке районне бюро технічної інвентаризації» від 17.03.2025 № 86 реєстрація права власності та інвентаризація гідротехнічних споруд по Закупненській селищній територіальній громаді Кам`янець-Подільського району, а саме в с. Гусятин, не проводилась.
Територія Закупненської селищної ради входить до території природно-заповідного фонду національного значення Національного природного парку «Подільські товтри».
Спір у цій справі стосується правомірності бездіяльності Закупненської селищної ради щодо невжиття заходів, спрямованих на визнання гідротехнічної споруди площею 24 кв.м безхазяйним майном та набуття права власності на неї.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР).
Відповідно до частини п`ятої статті 16 Закону № 280/97-ВР від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Частинами першою, другою та п`ятою статті 60 Закону № 280/97-ВР визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, а також інше майно і майнові права. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Відповідно до статті 327 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Згідно зі статтею 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.
Таким чином, законодавство визначає поетапну процедуру передачі у комунальну власність безхазяйного нерухомого майна, яка включає: звернення органу місцевого самоврядування до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, із заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі; публікацію оголошення у друкованих засобах масової інформації; звернення після спливу одного року з дня взяття на облік до суду із заявою про передання нерухомого майна у комунальну власність.
Закон України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
За визначеннями, наведеними у статті 2 Закону № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.
Отже, орган місцевого самоврядування є заявником реєстрації речових прав у разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.
Частиною чотирнадцятою статті 18 Закону № 1952-IV передбачено, що взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 82, 84, 85 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127), взяття на облік безхазяйного нерухомого майна здійснюється за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса в установленому для державної реєстрації прав порядку з урахуванням особливостей, визначених пунктами 83–88 цього Порядку. Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна вносить до спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості.
Щодо доводів апелянта про невірне визначення правового статусу об`єкта та відсутність документів, що підтверджують капітальність споруди, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Частиною 1 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини.
Згідно з Додатком А до ДБН В.2.4-3:2010 «Гідротехнічні, енергетичні та меліоративні системи і споруди, підземні гірничі виробки. Гідротехнічні споруди. Основні положення» (далі - ДБН В.2.4-3:2010) гідротехнічна споруда - це споруда, що підпадає під вплив водного середовища, призначена для використання і охорони водних ресурсів, а також для захисту від шкідливого впливу вод.
Відповідно до пункту 1.3 Правил безпеки при експлуатації каналів, трубопроводів, інших гідротехнічних споруд у водогосподарських системах, затверджених наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 03.04.2012 № 661, гідротехнічна споруда - інженерна споруда, призначена для керування водним режимом, використовування водних ресурсів або для запобігання шкідливій дії вод.
Статтею 1 Закону України «Про аквакультуру» визначено, що гідротехнічні споруди для цілей аквакультури - це об`єкти нерухомого майна (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірно-осушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами.
Таким чином, гідротехнічна споруда за своєю правовою природою та технічними характеристиками належить до нерухомого майна, переміщення якого призводить до втрати її призначення. Гідротехнічна споруда не є частиною чи приналежністю головної речі, не включена до переліку споруд, передбачених частиною 4 статті 5 Закону № 1952-IV, щодо яких державна реєстрація не проводиться. Відповідно, гідротехнічна споруда належить до нерухомого майна, щодо якого має проводитися державна реєстрація прав.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постановах Верховного Суду від 05.03.2024 у справі № 300/3657/22 та від 21.06.2024 у справі № 420/19870/21.
Посилання апелянта на відсутність технічного паспорта чи акта інвентаризації не спростовує належності гідротехнічної споруди до нерухомого майна, оскільки така належність визначається об`єктивними ознаками речі (нерозривний зв`язок із земельною ділянкою, неможливість переміщення без знецінення та зміни призначення), а не наявністю чи відсутністю технічної документації. Більше того, саме відсутність такої документації свідчить про необхідність вжиття відповідачем заходів щодо встановлення правового статусу майна.
Щодо доводів апелянта про порушення принципу цілісності та статусу земель природно-заповідного фонду, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 335 ЦК України саме орган місцевого самоврядування є єдиним уповноваженим суб`єктом для вчинення дій щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна та подальшого звернення до суду з метою набуття права власності на таке майно. При цьому зазначена норма не ставить здійснення відповідних дій у залежність від форми власності земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно, або від можливих подальших правових наслідків набуття права власності на нього.
Посилання апелянта на те, що спірна гідротехнічна споруда розташована на землях державної власності, зокрема, в межах Національного природного парку «Подільські товтри», не звільняє його від обов`язку вжити передбачених законом заходів щодо встановлення правового статусу такого майна. Такі обставини можуть мати значення на подальших етапах розпорядження відповідною гідротехнічною спорудою, у тому числі щодо можливості передачі його у державну власність, однак не впливають на обов`язок відповідача здійснити первинні дії, передбачені статтею 335 ЦК України.
Щодо доводів апелянта про втручання у дискреційні повноваження та фінансову автономію ради, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Взяття на облік у комунальну власність територіальної громади безгосподарських гідротехнічних споруд дає змогу вирішувати питання збереження водних об`єктів для загального та спеціального водокористування, забезпечити їх належну експлуатацію, запобігти виникненню надзвичайних ситуацій, пов`язаних із водним фактором, а також виконання спорудами функцій захисту територій від шкідливої дії води, підтоплення житла й майна людей. Водночас відсутність власника гідротехнічної споруди призводить до її руйнування, а невжиття органом місцевого самоврядування заходів щодо взяття її на облік сприяє порушенню засад державної політики у сфері безпеки людей та збереження інженерної інфраструктури водних об`єктів.
Статтею 335 ЦК України визначено обов`язок органу місцевого самоврядування щодо вчинення дій, спрямованих на взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, розташованого на його території. Зобов`язання судом відповідача вчинити такі дії не є втручанням у дискреційні повноваження, а є способом захисту порушених інтересів держави шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконати покладений на нього законом обов`язок.
Щодо доводів апелянта про об`єктивну неможливість виконання рішення в умовах воєнного стану, колегія суддів зазначає, що зазначеним твердженням апелянт фактично визнає наявність у нього обов`язку щодо вжиття відповідних заходів. Обставини воєнного стану та обмеження у здійсненні видатків не є підставою для звільнення органу місцевого самоврядування від виконання покладених на нього законом обов`язків і не свідчать про протиправність оскаржуваного рішення суду.
Щодо доводів апелянта про рекомендаційний характер рішення Хмельницької обласної ради від 2011 року, колегія суддів зазначає, що обов`язок органу місцевого самоврядування щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна випливає безпосередньо із статті 335 ЦК України, статей 2, 3, 18 Закону № 1952-IV та статті 60 Закону № 280/97-ВР, а не з рішення обласної ради. Рішення Хмельницької обласної ради від 18.05.2011 № 23-4/2011 лише додатково підтверджує обізнаність відповідача про наявність безхазяйних гідротехнічних споруд та необхідність вжиття заходів щодо їх передачі у комунальну власність.
Щодо доводів апелянта про неналежний суб`єкт представництва прокурором інтересів держави, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. У даному випадку прокурор звернувся до суду в інтересах держави у зв`язку з бездіяльністю саме Закупненської селищної ради як органу, на який законом покладено обов`язок щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Невжиття відповідачем передбачених законом заходів щодо встановлення правового статусу гідротехнічної споруди порушує інтереси держави у сфері безпеки гідротехнічних споруд та збереження інженерної інфраструктури водних об`єктів.
Щодо доводів апелянта про несплату судового збору прокурором, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви, скерованої 16.05.2025 до Хмельницького окружного адміністративного суду, прокурором було долучено платіжну інструкцію № 958 від 07.05.2025, згідно якої сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Судом першої інстанції ухвала про залишення позовної заяви без руху не постановлялася, що свідчить про дотримання прокурором вимог статті 161 КАС України. Таким чином, зауваження апелянта про несплату прокурором судового збору не відповідає дійсності.
Щодо доводів апелянта про порушення принципу юридичної визначеності та невиконуваність рішення суду, колегія суддів зазначає, що рішенням суду першої інстанції відповідача зобов`язано вчинити дії, спрямовані на визнання гідротехнічної споруди безхазяйним майном та набуття права власності на неї, тобто розпочати передбачену законодавством поетапну процедуру. Відсутність на даний час технічного паспорта не робить рішення суду невиконуваним, оскільки саме вчинення відповідних дій (у тому числі отримання необхідної технічної документації) і є змістом зобов`язання, покладеного на відповідача.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність бездіяльності Закупненської селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області щодо невжиття заходів, спрямованих на визнання гідротехнічної споруди площею 24 кв.м безхазяйним майном та набуття права власності на неї, оскільки в порушення вимог статей 2, 3, 18 Закону № 1952-IV, статті 60 Закону № 280/97-ВР, статті 335 ЦК України Закупненською селищною радою не вживалися передбачені законодавством дії до набуття у комунальну власність вказаного безхазяйного майна.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п.п. 29–30 рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994). При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (див. пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001).
Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статей 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до положень статті 139 КАС України не здійснюється. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Закупненської селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Томчук А.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Савицька Н.В.