ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2299/26 Справа № 212/6927/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Шевченко Л. В. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 вересня 2026 року Кривий Ріг 
08.09.2026р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника Брюховецького М.М. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.07.2026р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в  АДРЕСА_1 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Брюховецьким М.М., який в апеляційній скарзі:
- вказує, що під час розгляду справи не було виконано постанову Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 28.05.2026р., якою матеріали справи були повернуті до Полку патрульної поліції для дооформлення та надання повної інформації про «електросамокат марки PROOVE» та після усунення недоліків працівниками поліції було зазначено: «Встановити технічні характеристики даного транспортного засобу (потужність двигуна, ємність батареї, запас ходу і т.д.) не виявилося можливим у зв`язку із відсутністю у ОСОБА_1 відповідних документів на вказаний електросамокат»;
- вказує, що нез`ясування судом першої інстанції відомостей, щодо яких матеріали справи направлялися на дооформлення, не відповідають вимогам ст.ст. 245, 280, 283 КУпАП, а саме повнотв та всебічності розгляду справи, з`ясування всіх обставин справи;
- вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував вимоги ЗУ № 2956-ІХ від 24.02.2023р., процитував лише загальне визначення електричного колісного транспортного засобу, проте закон розмежовує електричні транспортні засоби на «легкий персональний електричний транспортний засіб» та «низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб»;
- зазначає, що суд першої інстанції поєднав поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб», пославшись на постанову Верховного Суду від 01.03.2018р., яка стосувалась мопеда із двигуном внутрішнього згоряння;
- вказує, що постанова суду першої інстанції містить істотні суперечності в одиниці вимірювання стану сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки в описі події вказано 1,59 проміле, а в описі показника приладу «Драгер» 1,59 %; 
- вказує, що ОСОБА_1 ніколи не отримував посвідчення водія, та суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення застосував додаткове основне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом,що суперечить санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 та захисник Брюховецький М.М. повідомлені належним чином, до судового засідання не прибули, клопотання про відкладення розгляду справи не надали, перешкоди для розгляду апеляційної скарги за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, відповідно до вимог ст.ст. 268, 294 КУпАП не встановлені. 

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 30.04.2026р. у м. Кривий Ріг, у проїзній частині мкрн. 4-й Зарічний 30А керував електросамокатом марки «PROOVE» у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння пройшов на місці зупинки електросамокату за допомогою газоаналізатора ДРАГЕР АЛКОТЕСТ ARHJ270, тест 1743. Результат огляду позитивний, склав 1,59 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції в обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 поклав протокол про адміністративне правопорушення від ЕПР1 № 654000 від 30.04.2026 (а.с. 2,3), направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), чек Drager, де зазначено, що результат тесту становить 1,59% (а.с. 6), рапорт працівника поліції щодо фактичних обставин справи (а.с.7), роз`яснення про відсторонення від права керування транспортним засобом (а.с.8), відеозапис (а.с.9), довідку, згідно якої ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія (а.с.10), картку обліку адміністративного правопорушення (а.с.11).

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду першої інстанції про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а висновки суду, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції встановив факт руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , при цьому відповідно до відеозапису причиною зупинки ОСОБА_1 стала його неналежна поведінка під час руху як учасника дорожнього руху, а саме нестабільний рух, виляння з боку в бік, законність висловленої працівником поліції вимоги проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння – наявність ознак алкогольного сп`яніння, які виявлені при спілкуванні з ним, та за результатом проведеного огляду встановлений стан алкогольного сп`яніння 1,59‰, дослідив відеозапис, на якому зафіксовані вказані події, тим самим суд першої інстанції дослідив та оцінив докази у справі, як окремо, так і у сукупності, та дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також суд першої інстанції надав вичерпну відповідь на заперечення сторони захисту щодо визначення транспортним засобом електричного самокату, на якому рухався ОСОБА_1 , та встановив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП 

Суд апеляційної інстанції із рішенням суду першої інстанції погоджується, та вважає, що доводи, наведені судом першої інстанції в обґрунтування своїх висновків, є правильними. Суд першої інстанції дослідив та оцінив докази у справі, як окремо, так і у сукупності, встановивши ознаки складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 та дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому доводи апеляційної скарги захисника, що оскаржувана постанова є незаконною, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника, що під час розгляду справи не було виконано постанову Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 28.05.2026р., якою матеріали справи були повернуті до Полку патрульної поліції для дооформлення та надання повної інформації про «електросамокат марки PROOVE» та після усунення недоліків працівниками поліції було зазначено: «Встановити технічні характеристики даного транспортного засобу (потужність двигуна, ємність батареї, запас ходу і т.д.) не виявилося можливим у зв`язку із відсутністю у ОСОБА_1 відповідних документів на вказаний електросамокат», є неспроможними за таких підстав.
Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом № 3220-IX від 30 червня 2023) передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та створенні/використанні інфраструктури для них (ст.2). У статті 1 згаданого Закону, серед інших понять визначено, що: 1) легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину; 2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
Отже, цим нормативно-правовим актом визначено, що легкі електричні транспортні засоби є транспортними засобами і вони поділяються на дві категорії:
1) легкий персональний електричний транспортний засіб: має від одного колеса, електродвигун потужністю до 1000 Вт і розвиває максимальну швидкість до 25 км/год. (до цієї категорії підпадають всі прокатні самокати);
2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб: має від двох коліс та може їхати зі швидкістю 10-50 км/год. (пристрої, які їдуть зі швидкістю понад 50 км/год не підпадають в ці категорії й розглядатимуться як мотоцикли).
Аналогічні поняття легких електричних транспортних засобів визначені і у ст.1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» (закон в редакції Закону № 3492-ІV від 23.02.2006 зі змінами).
Відтак, з набуттям чинності ЗУ «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023р. № 2956-IX (із змінами внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30.06.2023), керування легким електричним транспортним засобом (елетросамокатом) в стані алкогольного сп`яніння тягне відповідальність, встановлену ст.130 КУпАП.
Поняття «транспортний засіб», яке визначене у п.1.10 Правил дорожнього руху України (затверджені Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами), не суперечить поняттям, визначеним у Законі України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом № 3220-IX від 30 червня 2023 року).
Правилами дорожнього руху розмежовано поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» (п.1.10 ПДР).
Згідно з ПДР: «транспортний засіб» - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; «механічний транспортний засіб» - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Останній термін поширюється на трактори, самохідні машини та механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
З урахуванням того, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування будь-яким «транспортним засобом», а не тільки «механічним транспортним засобом», ОСОБА_1 у даному випадку підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за керування електричним самокатом у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише в разі присвоєння пристрою номерного знаку чи за наявності посвідчення водія в особи, яка ним керує.
Згідно з ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про правотворчу діяльність», закони України (в т.ч. Закон № 2956-IX від 24.02.2023р. із змінами) в ієрархії нормативних актів мають вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти КМУ (в т.ч. ПДР), а тому при визначенні поняття «транспортний засіб» у даному випадку необхідно враховувати вимоги ЗУ «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023р. № 2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023 року).
У даному випадку не береться до уваги поняття «транспортного засобу», яке визначене у примітці до ст. 121 КУпАП, оскільки у цій нормі чітко визначено перелік правопорушень, яких стосується таке поняття (121-126, 127-1 – 128-1, частинах першій і другій ст. 129, ст.ст.132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 КУпАП) і серед цих правопорушень відсутня ст.130 КУпАП.
В цьому контексті суд апеляційної інстанції також приймає до уваги висновки, викладені у постанові ККС ВС від 15.03.2023 у справі №127/5920/22 (провадження № 61-10553св22), за якими використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Доводи апеляційної скарги, що нез`ясування судом першої інстанції відомостей, щодо яких матеріали справи направлялися на до оформлення, не відповідають вимогам ст.ст. 245, 280, 283 КУпАП, а саме повноті та всебічності розгляду справи, з`ясування всіх обставин справи, є також неспроможними, оскільки, як наголошено вище, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна, для кваліфікації дій, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Тобто сучасне законодавство у сфері безпеки дорожнього руху, та супутніх нормативно правових актів динамічно адаптується під технічний розвиток транспортних засобів, та визначає їх роль у безпеці дорожнього руху.
Зокрема, всі сучасні засоби переміщення, які оснащені електричним двигуном, та використовуються у дорожньому русі, та особи які ними керують, є учасниками дорожнього руху та повинні виконувати вимог ПДР, як особисто, так і відносно інших учасників дорожнього руху відповідно до вимог п.п. 1.3, 1.4 ПДР.
На переконання суду апеляційної інстанції, не має істотного значення маркування та технічні характеристики електричного самокату, керованого ОСОБА_1 , якщо він приведений у дію електричним двигуном, оскільки він має достатню можливість для набору швидкості, придання самокату кінетичної енергії, що безумовно становить загрозу іншим учасникам дорожнього руху, наприклад пішоходам. 

Доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції неправильно застосував вимоги ЗУ № 2956-ІХ від 24.02.2023р., процитував лише загальне визначення електричного колісного транспортного засобу, проте закон розмежовує електричні транспортні засоби на «легкий персональний електричний транспортний засіб» та «низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб», є також безпідставними з урахуванням викладеного вище. 

Доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції поєднав поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб», пославшись на постанову Верховного Суду від 01.03.2018р., яка стосувалась мопеда із двигуном внутрішнього згоряння, є також неспроможними, оскільки суд першої інстанції у своїх висновках наголошував на розмежуванні виду двигуна, яким приводиться у рух транспортний засіб. 

Доводи апеляційної скарги захисника, що постанова суду першої інстанції містить істотні суперечності в одиниці вимірювання стану сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки в описі події вказано 1,59 проміле, а в описі показника приладу «Драгер» 1,59%, також не приймаються до уваги, оскільки не впливають на правильність вирішення справи по суті, та не спростовують факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом. 

Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_1 ніколи не отримував посвідчення водія, та суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення застосував додаткове основне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що суперечить санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є неслушними за таких підстав.
Суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, визнаній винуватою в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту або в цьому ж порушенні, вчиненому в стані сп`яніння, незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане в передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами. 
Такий правовий висновок сформовано в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 (провадження № 51-944кмо23) та така правова позиція обумовлена підвищеною суспільною небезпекою дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань, та не отримавши в передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання ДТП в такому випадку є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в такому разі набуває особливого значення.
Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, в першу чергу іншими водіями. 

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не мають під собою підґрунтя та не підлягають задоволенню. 

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Брюховецького Миколи Миколайовича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.06.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без задоволення.

Постанову Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.06.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя