ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"06" серпня 2026 р. Cправа № 902/640/26   
Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В. при секретарі судового засідання Ганкіній А.Л.№2714
,за участю представників:
позивача - Собчук Тетяна Павлівна, виписка з ЄДРЮОФОП та ГФ (в залі суду)
відповідача - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи  
за позовом: Вінницької міської ради (вул. Соборна, буд. 59, м. Вінниця, 21050)
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "БІЗНЕСТОРГІНВЕСТ" (вул. Володимира Сосюри, 4/5, м. Київ, 02157)
про: стягнення 437539,33 грн
В С Т А Н О В И В :
До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Вінницької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "БІЗНЕСТОРГІНВЕСТ" про 437539,33 грн безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою площею 0,1938 га з кадастровим номером 0510100000:02:063:0005, яка розташована за адресою м. Вінниця, вул. Соборна, 9.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 12.05.2026 справу передано для розгляду судді Маслію І.В.
Ухвалою суду від 15.05.2026 відкрито провадження у справі №902/640/26 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.06.2026.
На визначену судом дату в судове засідання 09.06.2026 з`явився представник позивача. Відповідач правом участі свого представника в судовому засіданні не скористався.
За наслідками судового засідання, суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання на 30.06.2026.
Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, суд ухвалою від 10.06.2026 повідомив останнього про дату, час та місце наступного судового засідання у порядку визначеному ст. 120, 121 ГПК України.
На визначену судом дату в судове засідання 30.06.2026 з`явився представник позивача. Відповідач правом участі свого представника в судовому засіданні не скористався.
За наслідками судового засідання, суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 06.08.2026.
Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, суд ухвалою від 01.07.2026 повідомив останнього про дату, час та місце наступного судового засідання у порядку визначеному ст. 120, 121 ГПК України.
На визначену судом дату в судове засідання 06.08.2026 з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав. Пояснень причин невиконання суду не надав.
Щодо повідомлення відповідача про судове засідання суд зазначає наступне.
Ухвалу суду від 01.07.2026 направлено відповідачу в зареєстрований електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".
Згідно довідки про доставку електронних листів, що оформлена відповідальним працівником Господарського суду Вінницької області ухвалу суду від 16.06.2026 надіслано Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "БІЗНЕСТОРГІНВЕСТ" та доставлено до електронного кабінету.
Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
В силу п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення до електронного кабінету особи.
За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, однак останній не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.
Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.
У визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.
Враховуючи положення ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.
За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.
Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Дослідивши матеріали справи суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.
В судовому засіданні 06.08.2026 в зв`язку з неявкою учасників справи на проголошення вступної та резолютивної частини рішення остання долучена до матеріалів справи без проголошення.
Як зазначено позивачем в позовній заяві, відповідно до ст. ст. 12, 83, 96, 125, 126, 187, 206 Земельного кодексу України, ст. 19 Закону України "Про землеустрій", ст. 12 Закону України "Про охорону земель", ст. 15 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. ст. 16, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Положення про департамент земельних ресурсів міської ради та Тимчасового порядку проведення обстежень земель Вінницької міської територіальної громади, затвердженого рішенням Вінницької міської ради від 28.08.2020 № 23, 78 (зі змінами), Департаментом земельних ресурсів Вінницької міської ради проведено обстеження земельної ділянки Вінницької міської територіальної громади за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, 9.
За результатами перевірки складено акт №80 обстеження земельної ділянки від 28.11.2025.
Під час обстеження встановлено, що ТОВ "Компанія "БІЗНЕСТОРГІНВЕСТ" використовує земельну ділянку комунальної форми власності, по вул. Соборна, 9, площею 0,1938 га з кадастровим номером 0510100000:02:063:0005 (цільове призначення 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку).
Цільове призначення ділянки: 03.10 Для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку).
На ділянці розташовано занедбане (напівзруйноване) нерухоме майно, а саме: 97/100 часток нежитлових будівель та споруд, які складаються з приміщень: адміністративної будівлі з прибудовами літ. "А" площею 1 476,2 кв.м, склад з прибудовами літ. "Б" площею 149,5 кв.м, майстерня з прибудовами літ. "В" площею 600,9 кв.м.
Документом, який посвідчує право власності ТОВ "Компанія "БІЗНЕСТОРГІНВЕСТ" є свідоцтво про право власності №192 від 22.06.2006. 
ТОВ "Компанія "БІЗНЕСТОРГІНВЕСТ" використовує комунальну ділянку на підставі договору оренди від 14.09.2005 № 040500100187 (із змінами), який діяв до 04.03.2015.
За твердженнями позивача, використання ТОВ "Компанія "БІЗНЕСТОРГІНВЕСТ" земельної ділянки Вінницької міської територіальної громади площею 0,1938 га (кадастровий номер: 0510100000:02:063:0005), яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, 9, за відсутності оформленого та зареєстрованого у встановленому законодавством порядку відповідного речового права на неї та без сплати плати за землю не відповідає вимогам ст.ст. 13, 14, 142-144 Конституції У країни, ст.ст. 96, 125, 126, 206 Земельного кодексу України та ст.ст. 4, 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
02.12.2025 позивачем на адресу відповідача направлено лист (вих. №37/00/010/73179), додатком до якого додано примірник акту обстеження земельної ділянки від 28.11.2025 №80. Лист відповідачем отримано 10.12.2025, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення.
02.12.2025 позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу (вих. №37/00/010/73008) про вжиття заходів спрямованих на оформлення права користування земельною ділянкою площею 0,1938 га. Вимогу відповідачем отримано 10.12.2025, що підтверджується поштовим повідомленням.
04.01.2026 та 05.02.2026 на адресу відповідача направлено листи про виклик на засідання комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та користувачам.
18.02.2026 комісією по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам складено Акт про визначення розміру збитків (безпідставно збережених коштів).
За змістом якого вбачається, що згідно інформації щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, наданих відділом № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №297/475-26 від 20.01.2026, з урахуванням індексації нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 0510100000:02:063:0005 за 2025 рік - 10 520 228,43 грн., 2026 рік - 11 360 998,86 грн.
Розмір збитків заподіяних Вінницькій міській територіальній громаді в особі Вінницької міської ради нараховано у вигляді недоотриманого земельного податку у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за період:
- 317 днів (з 18.02.2023 по 31.12.2023)- 116 429,25 грн,
- 366 днів (з 01.01.2024 по 31.12.2024) - 140 895,92 грн;
- 365 днів (з 01.01.2025 по 31.12.2025) - 157 803,43 грн;
- 48 днів (з 01.01.2026 по 17.02.2026) - 22 410,74 грн.
Згідно розрахунку, суму збитків (безпідставно збережених коштів) нараховано за 1096 днів (за період з 18.02.2023 до 17.02.2026), яка складає 437539,33 грн.
26.02.2026 позивачем прийнято рішення №471 "Про затвердження Актів про визначення розміру збитків (безпідставно збережених коштів), заподіяних Вінницькій міській територіальній громаді.
04.03.2026 на адресу відповідача позивачем надіслано повідомлення про добровільне відшкодування збитків в сумі 437539,33 грн. Зазначене повідомлення залишено без реагування.
На день складання позову, зобов`язання відповідача по сплаті нарахованих збитків в сумі 437539,33 грн - залишається невиконаним.
З огляду на те, що відповідач не вжив заходів щодо усунення порушень земельного законодавства та наразі право власності територіальної громади на зазначену земельну ділянку порушено, Вінницька міська рада була вимушена звернутися за захистом та відновленням своїх прав до суду з позовом про стягнення 437539,33 грн безпідставно збережених коштів за користування комунальною земельною ділянкою.
З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.
Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.
За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.
Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 цього Кодексу).
За змістом глави 15 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.
Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).
Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).
Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.
Судом встановлено, що відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці.
Документом, який посвідчує право власності відповідача на описану вище нерухомість є свідоцтво про право власності №192 від 22.06.2006, відповідна інформація внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідач використовує земельну ділянку на підставі договору оренди від 14.09.2005 №040500100187 (із змінами), термін дії якого закінчився 04.03.2015.
При цьому матеріали справи не містять інших доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою ТОВ "Компанія "БІЗНЕСТОРГІНВЕСТ", зокрема укладення чи поновлення договору оренди з Вінницькою міською радою та державної реєстрації такого права. Таким чином, відповідач користується вищезазначеною земельною ділянкою без достатньої правової підстави.
Відтак суд вважає, що немає підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
З огляду на викладене ТОВ "Компанія "БІЗНЕСТОРГІНВЕСТ" як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі 629/4628/16-ц (провадження N 14-77цс18), а також у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі N 922/1008/15 (провадження N 3-1271гс16), від 07 грудня 2016 року у справі N 922/1009/15 (провадження N 3-1348гс16), від 12 квітня 2017 року у справах N 922/207/15 (провадження N 3-1345гс16) і N 922/5468/14 (провадження N 3-1347гс16).
З огляду на викладене суд встановивши факт використання відповідачем земельної ділянки без достатніх правових підстав, а також безпідставне збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за її використання, дійшов висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин саме приписів статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України, оскільки для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Розмір безпідставно збережених коштів, заподіяних Вінницькій міській територіальній громаді в особі Вінницької міської ради, нараховано за 1096 днів (період з 18.02.2023 до 17.02.2026), для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку), у вигляді земельного податку у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та становить 437539,33 грн, що підтверджується розрахунком Департаменту земельних ресурсів Вінницької міської ради від 18.02.2026.
Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду відзиву та доказів в спростування позовних вимог.
За таких обставин, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Витрати на судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України в розмірі 5250,47 грн покладаються на відповідача. При обрахунку ставки судового збору відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" застосовано коефіцієнт пониження 0,8, оскільки позовну заяву подано в електронній формі в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".
Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 250, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "БІЗНЕСТОРГІНВЕСТ" (вул. Володимира Сосюри, 4/5, м. Київ, 02157, код ЄДРПОУ - 34185749) на користь Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050, код ЄДРПОУ - 25512617) 437539,33 грн безпідставно збережених коштів за користування комунальною земельною ділянкою та 5250,47 грн - витрат на сплату судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Примірник повного судового рішення направити сторонам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".
Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).
Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.
Повне рішення складено 17 серпня 2026 р.

Суддя Маслій І.В. 

віддрук. прим.:
1 - до справи