П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/18010/25

| Головуючий в 1 інстанції: Бойко О. Я. Місце ухвалення рішення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - Лук`янчук О.В.
суддів - Бітова А.І.
- Ступакової І.Г.
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені якого діє ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , від імені якої діє ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання призначити допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам,-

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені якого діє ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , від імені якої діє ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просять:
Визнати протиправним рішення Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеса Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, яке оформлене повідомленням № 16.01.05/2-5560 від 29.11.2024 щодо відмови у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам для ОСОБА_1 (уповноважена особа сім`ї, дружини), ОСОБА_2 (чоловіка), ОСОБА_3 (сина), ОСОБА_4 (доньки).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам для ОСОБА_1 (уповноважена особа сім`ї, дружини), ОСОБА_2 (чоловіка), ОСОБА_3 (сина), ОСОБА_4 (доньки) згідно з поданою заявою від 29.10.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси (як структурного підрозділу відповідача) із заявою про виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Статус ВПО ОСОБА_1 підтверджується довідкою №5106-5001505556 від 15.04.2022; чоловіка ОСОБА_2 , статус ВПО якого підтверджується довідкою №5106-5002138173 від 09.09.2022; сина ОСОБА_3 , статус ВПО якого підтверджується довідкою №5106-5001505582 від 15.04.2022; доньки ОСОБА_4 , статус ВПО якої підтверджується довідкою №5106-5001505568 від 15.04,2022. В подальшому до заяви, окрім інших документів, було подано копію довідки №1464 від 11.11.2024 у якій йдеться, що чоловік, ОСОБА_5 в періоди із 24.02.2022 по 31.01.2023, з 14.02.2023 по 10,08.2023, з 29.08.2023 по 07.10.2023, з 16.10.2023 по 25.02.2024, з 02,03.2024 по 04.08.2024, з 22.08.2024 по 04.10.2024 виконував бойові та спеціальні завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території Запорізької та Дніпропетровської областей. Тобто, в періоди за який має обраховуватися сукупний дохід сім`ї в розрахунку на одного отримувача, як один із критеріїв призначення допомоги. В розумінні положень Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ №332 від 20.03.2022, доходи чоловіка не могли бути включені до сукупного доходу сім`ї для призначення допомоги. Тим не менше, позивачам було відмовлено у призначенні допомоги. Позивачі не погоджуються із рішенням про відмову у призначенні допомоги на проживання ВПО. Досудові методи врегулювання спору не дали бажаного результату. Саме тому має місце звернення до суду з даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2026 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеса Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, яке оформлене повідомленням № 16.01.05/2-5560 від 29.11.2024 щодо відмови у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам для ОСОБА_1 (уповноважена особа сім`ї, дружини), ОСОБА_2 (чоловіка), ОСОБА_3 (сина), ОСОБА_4 (доньки).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.10.2024 про призначення та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.
Стягнуто з Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеса Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог -відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що позивачі перебували на обліку в Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради як внутрішньо переміщені особи. Чоловік заявниці перебував на обліку у співвідповідача та отримував допомогу на проживання окремо з 09.09.2022, з березня 2024 справа ОСОБА_1 та двох її неповнолітніх дітей об`єднана разом із чоловіком.
Вказує, що причина відмови полягає в тому, що заявником були подані недостовірні відомості, що прямо впливає на право отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, що не враховано судом І інстанції під час винесення оскаржуваного рішення суду.
Надані відомості про сукупний дохід сім`ї не відповідають вимогам п. 13.2-13.4 Порядку, оскільки середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї перевищує чотири розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно з інтегрованою комплексною інформаційною системою Пенсійного фонду України, середньомісячний сукупний дохід сім`ї ОСОБА_1 перевищує середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї в чотири розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Посилається на те, що при розрахунку допомоги на проживання з 01.10.2024 Співвідповідачем враховувалися доходи сім`ї з квітня по червень 2024 року на загальних умовах: - грошове забезпечення чоловіка; - допомога при народженні дитини, яку отримувала ОСОБА_1 . Сукупний дохід на одного отримувача протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи, - 13 742,83 грн, на момент продовження виплати допомоги перевищив 9 444,00 грн, родині відмовлено листом від 29.11.2024 № 16.01- 05/2-5560.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради як внутрішньо переміщена особа разом з неповнолітніми дітьми з 15.04.2022.
ОСОБА_2 (чоловік заявниці) перебував на обліку та отримував допомогу на проживання окремо з 09.09.2022. З березня 2024 справа ОСОБА_1 та двох її неповнолітніх дітей об`єднана разом із чоловіком. 
Із письмовою заявою при призначення допомоги на проживання усієї сім`ї ОСОБА_1 звернулася 02.04.2024.
При зверненні до заяви ОСОБА_1 надала довідку від 01.06.2024 № 08/855 про те, що її чоловік, ОСОБА_2 , безпосередньо виконує завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території Запорізької та Дніпропетровської областей. 
На підставі наданих документів управлінням було прийнято рішення про призначення допомоги родині ОСОБА_6 без урахування доходів чоловіка з березня 2024 року по серпень 2024 року включно. 
29.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси із заявою про виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на: - ОСОБА_1 , як уповноважену особу сім`ї, статус ВПО підтверджується довідкою №5106-5001505556 від 15.04.2022; - чоловіка ОСОБА_2 , статус ВПО якого підтверджується довідкою №5106-5002138173 від 09.09.2022; - сина ОСОБА_3 , статус ВПО якого підтверджується довідкою №5106-5001505582 від 15.04.2022; - доньки ОСОБА_4 , статус ВПО якої підтверджується довідкою №5106-5001505568 від 15.04.2022. 
До заяви, окрім інших документів, було подано копію довідки №1464 від 11.11.2024 у якій йдеться, що її чоловік, ОСОБА_5 в періоди із 24.02.2022 по 31.01.2023, з 14.02.2023 по 10.08.2023, з 29.08.2023 по 07.10.2023, з 16.10.2023 по 25.02.2024, з 02,03.2024 по 04.08.2024, з 22.08.2024 по 04.10.2024 виконував бойові та спеціальні завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території Запорізької та Дніпропетровської областей. 
У довідці від 11.11.2024 № 08/1464, яку надала ОСОБА_1 , зазначено, що чоловік, ОСОБА_2 , проходив службу за контрактом з 22.06.2017 по 04.10.2024 та виконував бойові та спеціальні завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Відповідач, листом-повідомлення №16.01.05/2-5560 від 29.11.2024, відмовив ОСОБА_1 у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми. У повідомленні зазначено, що позивачі не мають права на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам оскільки середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї перевищує чотири розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При розрахунку допомоги на проживання з 01.10.2024 враховувалися доходи сім`ї з квітня по червень 2024 року на загальних умовах: грошове забезпечення чоловіка; допомога при народженні дитини, яку отримувала ОСОБА_1 . Оскільки сукупний дохід на одного отримувача протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи, - 13 742,83 грн, на момент продовження виплати допомоги перевищив 9 444,00 грн, родині відмовлено. 
Вважаючи відмову у призначення допомоги неправомірною, ОСОБА_2 (чоловік) звернувся на урядову "гарячу лінію" зі скаргою. 
Розгляд даного питання було переадресовано до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. 
26.03.2025 було надано відповідь №01-Т-1208 у якій повідомлено про правомірність прийнятого рішення щодо відмови у призначенні допомоги. 
Позивачі не погоджуються із рішенням про відмову у призначенні їм допомоги на проживання ВПО. Досудові методи врегулювання спору не дали бажаного результату. Саме тому має місце звернення до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що відповідачем при здійсненні розрахунку сукупного доходу сім`ї протиправно включено дохід чоловіка позивача, що є порушенням приписів Порядку №332.
При цьому, з огляду на те, що повідомлення відповідача від №16.01.05/2-5560 від 29.11.2024 не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а лише способом доведення до відома наслідків розгляду заяви про призначення допомоги, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про скасування вказаного повідомлення.
Водночас, зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.10.2024 про призначення та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.
Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлено Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Частиною першою статті 4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Згідно із частинами другою, третьою статті 7 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
До 20.03.2022 механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».
22.03.2022 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам».
З набранням чинності означеним рішенням Уряду постанова Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 втратила чинність.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та визначено механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Відповідно до п.2 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332, з 1 серпня 2023 р. допомога призначається на шість місяців на сім`ю, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця одному з членів сім`ї (далі - уповноважена особа) у такому розмірі: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога призначається на кожного члена сім`ї (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.
Пунктом 3 Порядку №332 визначено, що з 1 листопада 2023 р. допомога призначається на шість місяців на сім`ю, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця одному з членів сім`ї (далі - уповноважена особа) у такому розмірі: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога призначається на кожного члена сім`ї (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.
До складу сім`ї уповноваженої особи включаються (незалежно від наявності відомостей щодо включення їх до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб) чоловік, дружина, діти, прийомні діти, діти, які виховуються батьками-вихователями в дитячих будинках сімейного типу, усиновлені діти, діти, над якими встановлено опіку або піклування, а також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (зокрема у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим рівнем за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; діти з інвалідністю після досягнення ними 18-річного віку до визнання їх особами з інвалідністю з дитинства I та II групи; не перебувають в шлюбі повнолітні діти; визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи, які проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи та доглядає за нею; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю і мають спільних дітей, та/або особи, які встановили у судовому порядку факт проживання однією сім`єю. Членом сім`ї може вважатися одинока особа, а також неповнолітня дитина, якщо така особа не входить до складу сім`ї.
Склад сім`ї уповноваженої особи визначається на дату звернення за призначенням допомоги.
Відповідно до абзацу 16 пункту 3 Порядку №332 до складу сім`ї уповноваженої особи не включаються: «особи, призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також працівники правоохоронних органів, військовослужбовці і працівники Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, МВС, Національної поліції, особи рядового і начальницького складу ДСНС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, військових формувань, утворених відповідно до закону, які беруть (брали) безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації…».
З аналізу наведеної норми вбачається, що Кабінет Міністрів України виокремив дві самостійні категорії осіб, використавши сполучник «а також», який у цьому випадку поєднує рівноправні елементи переліку, а не встановлює додаткові ознаки для першої із них. За своєю граматичною конструкцією словосполучення «які беруть (брали) безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони…» безпосередньо стосується лише другої категорії осіб - працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників визначених у нормі органів і військових формувань, і не поширюється на осіб, призваних на військову службу під час мобілізації.
Отже, буквальний зміст абз. 16 п. 3 Порядку №332 не дає підстав для висновку про те, що ознака безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони є обов`язковою також для осіб, призваних на військову службу під час мобілізації. Таке тлумачення суперечило б як словесній конструкції норми, так і її системному зв`язку з іншими положеннями Порядку.
Наведене граматичне тлумачення узгоджується також із системним аналізом положень Порядку №332.
Так, пунктом 3 Порядку №332 визначено склад сім`ї уповноваженої особи, тоді як пунктами 13-1 - 13-5 встановлено критерії, за наявності яких сім`я набуває право на призначення чи продовження виплати допомоги, а пунктом 14 цього Порядку визначено порядок обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї.
Отже, питання врахування доходів певної особи є похідним від питання її належності до складу сім`ї уповноваженої особи. Якщо відповідно до пункту 3 Порядку №332 особа не включається до складу сім`ї, її доходи не можуть враховуватися під час визначення середньомісячного сукупного доходу сім`ї для вирішення питання про призначення допомоги.
Середньомісячний сукупний дохід сім`ї обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» (далі - Порядок №632).
Як встановлено пунктом 4 Порядку №632 до середньомісячного сукупного доходу враховуються такі доходи: заробітна плата в розмірі, що залишається після сплати податку на доходи фізичних осіб; грошове забезпечення військовослужбовців та ін.
Пунктом 8 Порядку №632 передбачено, що до середньомісячного сукупного доходу осіб, які беруть (брали) безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, не враховуються отримані ними у період безпосередньої участі у зазначених заходах грошове забезпечення та інші виплати і види соціальної допомоги, передбачені законодавством для працівників правоохоронних органів, військовослужбовців і працівників Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, МВС, Національної поліції, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, інших військових формувань, утворених відповідно до закону.
З матеріалів справи встановлено, що підставою для відмови позивачці у призначенні допомоги на проживання стало врахування відповідачем грошового забезпечення її чоловіка при визначенні середньомісячного сукупного доходу сім`ї. При цьому відповідач виходив із того, що надана позивачкою довідка про проходження чоловіком військової служби за призовом під час мобілізації не підтверджує його безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а тому відсутні підстави для невключення його до складу сім`ї уповноваженої особи.
Як вбачається з матеріалів справи, чоловік позивачки, згідно довідки державної прикордонної служби України військової частини НОМЕР_1 № 08/1464 від 11.11.2024 року, проходив військову службу за контрактом (в п.3 Постанови 332 термін «військовослужбовці ЗСУ» охоплює як мобілізованих, так і осіб, які проходять службу за контрактом)
Згідно вищезазначеної довідки також встановлено, що ОСОБА_2 в періоди із 24.02.2022 по 31.01.2023, з 14.02.2023 по 10.08.2023, з 29.08.2023 по 07.10.2023, з 16.10.2023 по 25.02.2024, з 02.03.2024 по 04.08.2024, з 22.08.2024 по 04.10.2024 виконував бойові та спеціальні завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території Запорізької та Дніпропетровської областей.
Суд першої інстанції правомірно вказав, що згідно з приписами пункту 3 Порядку №332, ОСОБА_2 до складу сім`ї не включається, 
Колегія суддів звертає увагу, що у даному випадку, враховуючи що чоловік позивачки служив за контрактом, то факт виконання бойових та спеціальних завдань із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації є юридично значущою обставиною для застосування абзацу 16 пункту 3 Порядку №332. 
Жодних додаткових умов щодо підтвердження безпосередньої участі таких осіб у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони наведена норма не містить.
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що вищезазначена довідка складена в довільній формі та її зміст не відповідає вимогам Порядку № 332. Крім того, вона засвідчує, що ОСОБА_2 знаходиться на військовій службі за контрактом у м. Одесі
З даного приводу колегія суддів зазначає, що відповідач посилається на довідку за формою згідно з додатком 6 до Постанови КМУ № 413. Проте ця постанова регулює виключно порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій (УБД).
Офіційні документи, видані військовими частинами, складаються згідно з вимогами військового діловодства. Наявність на кутовому штампі вихідного номера, дати, підпису уповноваженої особи (командира або начальника штабу) та гербової печатки військової частини надає такій довідці статусу офіційного та належного документа. 
Так, наявна в матеріалах справи довідка містить вичерпні, відомості про те, що ОСОБА_2 проходив службу за контрактом у період з 2017 по 2024 роки та безпосередньо виконував завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф.
Довідка прямо підтверджує участь військовослужбовця в заходах оборони, а територіальне розташування військової частини в АДРЕСА_1 жодним чином не нівелює факт виконання ним бойових завдань під час воєнного стану. 
Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, формальні недоліки документа чи його складання не за встановленим відомчим шаблоном не спростовують викладених у ньому фактів та не можуть позбавляти особу права на соціальний захист (допомогу ВПО).
За таких обставин, доводи апелянта висновків суду першої інстанції про те, що відповідачем при здійсненні розрахунку сукупного доходу сім`ї протиправно включено дохід чоловіка позивача, що є порушенням приписів Порядку №332 не спростовують.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлений 15 вересня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова