ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" липня 2026 р. Справа№ 910/14728/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Мальченко А.О.
суддів: Сковородіної О.М. 
Скрипки І.М. 

при секретарі судового засідання Линник А.М.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2026
у справі № 910/14728/25 (суддя І.Д. Курдельчук)
за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»
до Комунального підприємства «Київський Іподром»
про стягнення грошових коштів, 
за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання, - 
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київський Іподром» про стягнення грошових коштів, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання за Договором №03502/1-5-01 від 05.12.2003 в частині оплати в повному обсязі послуг, наданих позивачем з 01.09.2024 по 31.08.2025.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 у справі №910/14728/25 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції мотивовано нормами статей 11, 509, 626, 628 Цивільного кодексу України та встановленими судом обставинами того, що наявні в матеріалах справи докази не підтверджують обставину фактичного надання позивачем послуг за Договором у проміжок часу з 14.02.2023 по 15.05.2023 та з 15.08.2023 по 15.02.2024. Судом зауважено, що заявлення позивачем вимог щодо виконання додаткових грошових зобов`язань за попередні періоди або включення заборгованості у розрахункові документи за нові періоди не створює для відповідача зобов`язань, якщо обставина надання послуг не буде встановлена у визначеному Договором або законодавством порядку. Однак, позивачем не надано належних доказів для підтвердження обставини надання відповідачеві послуг з водопостачання та водовідведення з 14.02.2023 по 15.05.2023 та з 15.08.2023 по 15.02.2024 на загальну суму 375 043,23 грн, а також не підтверджено порушення відповідачем зобов`язання щодо оплати наданих послуг за періоди з 14.02.2023 по 15.05.2023 та з 15.08.2023 по 15.02.2024.
Не погодившись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення від 13.01.2026 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення суду ухвалено без врахування пункту 5.3. Договору, яким визначено, що всі питання, не передбачені цим договором, регулюються діючим законодавством, Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, Правилами приймання стічних вод у Київську міську каналізацію.
Так, ПрАТ «АК «Київводоканал» надано КП «Київський Іподром» послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2024 по 31.08.2025 на суму 1 253 349,67 грн (з урахуванням перерахунків на суму 433 186,21 грн та на суму 58 142,98 грн), з яких сплачено Абонентом 878 306,41 грн, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 375 043,26 грн.
При цьому, Позивач обґрунтував свої вимоги належними та допустимими доказами, які подано разом з позовною заявою, а саме: актами обстеження та зняття показань з вузла обліку; фотофіксацією показань з приладу обліку; довідкою АТ «КОМІНБАНК» з додатком 1, які підтверджують направлення до банківської установи Відповідача розрахункових документів; інформацією від Українського гідрометеорологічного центру України про кількість опадів за даними спостереження метеостанції; реєстром надходження грошових коштів, який підтверджує часткову оплату; розрахунками (основні нарахування, перерахунки) обсягів спожитих послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, водовідведення атмосферних опадів та додаткових послуг та об`єктів Споживача (детальний); розрахунками обсягів централізованого водовідведення підприємств з території споживача стічних вод, що потрапляють до міської каналізаційної мережі через зливоприймачі та люки каналізаційних колодязів у період дощів та сніготанення, які не були досліджені Господарським судом м. Києва при ухваленні оскаржуваного рішення. 
Крім того, ПрАТ «АК «Київводоканал» вважає, що Господарський суд м. Києва дійшов помилкового висновку про неможливість проведення перерахунку наданих послуг у більшу сторону. Такий висновок суду суперечить нормам частини 4 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та положенням Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.11.2018 № 315 (із змінами та доповненнями).
Судом першої інстанції безпідставно не застосовано положення ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин сторін, оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язання щодо своєчасної та у повному обсязі оплати наданих за договором послуг.
Також, суд першої інстанції неправомірно відмовив позивачеві в прийнятті додаткових пояснень з доказами на їх підтвердження (вих. № 120/12/12/02-25 від 09.01.2026), посилаючись на те, що суд не давав дозволу на подачу додаткових пояснень та ці пояснення з доказами подані поза межами процесуальних строків.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 у справі № 910/14728/25 та призначено її розгляд на 12.03.2026. Відповідачеві у справі надано право подати відзив на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали.
23.02.2026 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив, у якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду, - без змін. Відповідач зауважує, що спірними періодами є проміжки часу з 14.02.2023 по 15.05.2023 та з 15.08.2023 по 15.02.2024. Однак, відповідно до пункту 1 Додаткової угоди від 01.06.2018 до Договору від 05 грудня 2003 року №03502/1-5-01 (далі – Договір) вартість послуг розраховується Постачальником щомісячно за попередній календарний місяць (в окремих випадках за кварталом). Тобто, відповідно до умов Договору - періодом надання послуг є календарний місяць. Виставивши рахунки за відповідні місяці в періоди з 14.02.2023 по 15.05.2023 та з 15.08.2023 по 15.02.2024, які були прийняті та оплачені Відповідачем, Позивач тим самим підтвердив правильність нарахувань та відсутність претензій за ці періоди.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
02.03.2026 через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій позивач підтримує доводи апеляційної скарги, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти у справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідь на відзив дублює зміст апеляційної скарги та викладених і ній доводів.
05.03.2026 через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, у яких відповідач просить долучити до матеріалів справи реєстр договорів (58 од.), що підтверджують специфіку розрахунків та масове порушення прав третіх осіб у разі задоволення скарги, а також акт від 20.11.2025, технічний паспорт та ін. нові докази.
Вирішуючи клопотання відповідача про долучення до справи нових доказів, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення.
Так, за змістом частин 2, 3 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Оскільки у письмових поясненнях від 05.03.2026 не вказано причин, за яких відповідач був позбавлений можливості подати долучені до додаткових пояснень реєстр договорів (58 од.), акт від 20.11.2025, технічний паспорт та інш. нові докази, колегія суддів не вбачає процесуальних підстав для приєднання нових доказів до матеріалів справи та врахування їх при апеляційному перегляді оскаржуваного позивачем рішення суду.
10.03.2026 через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, у яких позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. До пояснень додано нові докази, а саме, витяг з реєстру територіальної громади, стратегічний план розвитку КП «Київський іподром», рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30.06.2025 у справі №756/16286/24.
За змістом частин 2, 3 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Оскільки у додаткових поясненнях від 10.03.2026 не вказано причин, за яких позивач був позбавлений можливості подати до суду першої інстанції витяг з реєстру територіальної громади, стратегічний план розвитку КП «Київський іподром», рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30.06.2025 у справі №756/16286/24, колегія суддів не вбачає процесуальних підстав для приєднання нових доказів до матеріалів справи та врахування їх при апеляційному перегляді оскаржуваного позивачем рішення суду.
12.03.2026 відкладено розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 у справі № 910/14728/25 на 02.04.2026. 
02.04.2026 відкладено розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 у справі № 910/14728/25 на 22.04.2026. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції 22.04.2026 судді Північного апеляційного господарського суду Коробенко Г.П., Сибіга О.М. та Михальська Ю.Б. заявили самовідвід від розгляду справи № 910/14728/25 з метою виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість суддів при розгляді апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 у справі № 910/14728/25, а також задля недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості суддів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 заяву головуючого судді Коробенка Г.П., суддів Сибіги О.М. та Михальської Ю.Б. про самовідвід від розгляду справи №910/14728/25 задоволено. Справу № 910/14728/25 передано на повторний автоматизований розподіл відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2026 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 у справі № 910/14728/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді Мальченко А.О., суддів Сковородіної О.М., Скрипки І.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2026 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 у справі №910/14728/25 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючої судді Мальченко А.О., суддів Сковородіної О.М., Скрипки І.М. та призначено її розгляд на 28.05.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2026 у розгляді апеляційної скарги оголошено перерву до 02.07.2026.
В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити повністю. 
Представник відповідача висловив заперечення проти апеляційної скарги, вказуючи на безпідставність її доводів та вимог, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду – залишити без змін. 
У судовому засіданні 02.07.2026 у порядку ч. 1 ст. 219 ГПК України колегія суддів оголосила про перехід до стадії ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 219 ГПК України, колегією суддів відкладено проголошення судового рішення до 09.07.2026.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Обговоривши доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», відзиву на апеляційну скаргу, відповіді на відзив на апеляційну скаргу, а також поданих сторонами додаткових пояснень, дослідивши докази наявні у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал».
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05.12.2003 між ВАТ «АК «Київводоканал» (постачальник) та Комунальним підприємством «Київський іподром» укладено Договір №03502/1-5-01 на послуги водопостачання та водовідведення (далі – Договір).
01.06.2018 між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» та Комунальним підприємством «Київський іподром» укладено Додаткову угоду б/н до Договору №03502/1-5-01 від 05.12.2003 на водовідведення додаткового об`єму стічних вод, які потрапляють в комунальну каналізацію м. Києва через зливоприймачі та люки каналізаційних колодязів.
Предметом позову у справі, що переглядається, є вимога про стягнення з відповідача 375 043,26 грн заборгованості, 51 741,92 грн - інфляційних втрат, 12 751,94 грн - 3 процентів річних, 2479,03 грн - пені, 18752,16 грн - штрафу.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Так, відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК Українизобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України).
Частиною 1 статті 626 ЦК Українивизначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до пункту 1 Договору постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов`язується розраховуватися за вищевказані послуги згідно умов договору та Правил користування системи комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 №65.
Пунктом 3.1. Договору передбачено, що кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показань водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента.
Відповідно до п. 3.2. Договору якщо водолічильники тимчасово знято представником постачальника або їх зіпсовано з вини абонента, кількість використаної води визначається за середньодобовою витратою за останні два розрахункові місяці за показниками водо лічильників. У разі роботи водолічильників менше 2-х місяців кількість води визначається за середньодобовою витратою роботи водо лічильника, але не менше 10-ти днів. Такий порядок зберігається до установки нового водолічильника і перерахунок за попередній час не проводиться.
Згідно з пунктом 3.5 Договору абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому органами виконавчої влади у п`ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи.
Постачальник інформує абонента про розмір діючих тарифів у платіжних документах, що направляються щомісячно до банківської установи абонента.
У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов`язаний у 5-ти денний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання відповідного акту в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом (пункт 3.6 Договору).
Пунктом 3.7 Договору встановлено, що постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента платіжний документ (дебетове повідомлення, вимогу-доручення тощо) для оплати за надані йому послуги згідно цього договору.
Оплата проводиться шляхом зарахування грошових коштів, що надійшли від абонента на розрахунковий рахунок постачальника. В разі утворення заборгованості за надані послуги, всі кошти, що надходять від абонента, першочергово зараховуються в погашення боргу.
Оплата може проводитись абонентом за згодою постачальника іншими способами, що не заборонені законодавством.
Додатковою угодою до Договору сторони доповнили Договір додатковими умовами щодо водовідведення додаткового об`єму стічних вод від споживача, які потрапляють в комунальну каналізацію м. Києва через зливоприймачі та люки каналізаційних колодязів, а саме: постачальник надає споживачу послуги з водовідведення додаткового об`єму стічних вод від об`єкта споживача за адресою: пр-т Академіка Глушкова, буд. 10 306, які потрапляють до комунальної каналізаційної мережі міста через зливоприймачі та люки каналізаційних колодязів в періоди дощів та сніготанення, в порядку, передбаченому Правилами користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190; згідно із змінами до цих Правил користування, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та житлово-комунального господарства України від 27.03.2012 №131; Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації м. Києва від 12 жовтня 2011 року №1879 та даними гідрометеослужби і паспорту водного господарства споживача.
Вартість послуг розраховується постачальником щомісячно за попередній календарний місяць (в окремих випадках на квартал в місяці, наступному за кварталом) від об`ємів відведених стічних вод, визначених згідно даних заяви споживача та на підставі тарифів на послуги з водовідведення, встановлених уповноваженими органами згідно з чинним законодавством України, і величини рівня атмосферних опадів за даними Українського Гідрометеорологічного центру. В разі зміни тарифу на послугу з водовідведення у період дії Договору постачальник доводить споживачу нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до Договору стосовно строків їх введення та розмірів.
Оплата послуг здійснюється споживачем на підставі розрахункового документа, який постачальник направляє споживачу в електронному вигляді (дебетові повідомлення) або у паперовому вигляді (вимоги-доручення, рахунки тощо) шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника щомісячно (в окремих випадках – один раз на квартал або рік), у п`ятиденний строк з дня направлення постачальником розрахункового документа споживачу або до банківської установи споживача або отримання споживачем розрахункових документів іншим способом. В разі неотримання від постачальника поточного розрахункового документа, споживач самостійно отримує його у постачальника та здійснює оплату вартості наданих йому послуг не пізніше 5-го числа місяця наступного за звітним періодом. В разі утворення боргу оплата за надані послуги, що надходить від споживача, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, може зараховуватись постачальником в погашення боргу.
Споживач має право отримати безпосередньо в розрахунковому департаменті ПрАТ «АК «Київводоканал» розрахунок вартості додаткового об`єму стічних вод, за який він здійснює плату.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем здійснено нарахування плати відповідачу за надання послуг, наданих у період з вересня 2024 року по серпень 2025 року у розмірі 878 306,44 грн, які були сплачені відповідачем у розмірі 878 306,41 грн
Однак позивачем включено в розрахунки додаткові нарахування у розмірі 375 043,23 грн за періоди з 14.02.2023 по 15.05.2023 та з 15.08.2023 по 15.02.2024, які відображені як перерахунки, оскільки не були включені в платіжні документи за відповідні календарні місяці.
Надаючи оцінку умовам договору, суд першої інстанції зауважив, що умовами Договору не врегульовано взаємовідносини щодо здійснення перерахунку вартості та об`єму наданих послуг за попередні періоди.
Пунктом 5.3 Договору передбачено, що всі питання, не передбачені цим договором, регулюються діючим законодавством, Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, Правилами приймання стічних вод в Київську міську каналізацію.
Законодавство у сфері надання комунальних послуг не врегульовує питання щодо перерахунку об`єму наданих послуг за попередні періоди в сторону збільшення. Норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Порядку здійснення перерахунку вартості комунальних послуг за період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №127 від 06.02.2024, регулюють відносини перерахунку, однак такий перерахунок передбачений в сторону зменшення.
Таким чином, якщо надавачем послуг здійснено донарахування після закінчення відповідного розрахункового періоду, і таке донарахування обґрунтовано саме невідповідністю між фактично наданими послугами і фактично оплачуваними послугами, то, як правильно зауважив суд першої інстанції, таке донарахування має бути обґрунтоване та підтверджене документально.
Так, з позовної заяви вбачається, що у вересні 2024 року позивачем здійснено додаткове нарахування 433 186,21 грн, а в січні 2025 року здійснено уже зменшення на суму 58 142,99 грн.
Позивач, обґрунтовуючи донарахування, зазначає:
- перерахунок на обсяг 5 055,30 куб.м – є донарахуванням обсягів, які були фактично спожиті споживачем, але помилково не були розраховані в розрахункових періодах з 14.02.2023 по 15.05.2023;
- перерахунок за обсяг 9 201,75 куб.м – є коригування нарахувань, які були здійснені в період з 15.07.2023 по 16.08.2024. 
- 17.07.2023 пройшов реєстрацію новий прилад обліку з показаннями 1104 куб.м, станом на 16.08.2024 і показання становили 21 361 куб.м, тобто за період з 17.07.2023 по 16.08.2024 фактичне споживання склало 20 257 куб.м, а виставлено за вказаний період 11 055,25 куб.м, а тому було виконано донарахування на 9 201,75 куб.м (20 257 куб.м – 11 055,25 куб.м = 9 201,75 куб.м);
- перерахунок на суму 58 761,80 грн, проведений у січні 2025 року включає в себе коригування нарахувань за додатковий обсяг стічних вод, скинутих до міської каналізації у серпні, вересні, жовтні 2024 року на суму 17 182,91 грн та коригування на суму 40 960,07 грн.
Надаючи оцінку обставинам, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а також долученим до матеріалів справи доказам, колегія суддів звертає увагу позивача на те, що викладені ним обставини не підтверджуються доданими до матеріалів позову доказами.
Так, вказуючи на те, що 17.07.2023 пройшла реєстрація нового приладу обліку з показаннями 1104 куб.м, і станом на 16.08.2024 показання становили 21361 куб.м, тобто за період з 17.07.2023 по 16.08.2024 фактичне споживання склало 20 257 куб.м, а виставлено за вказаний період 11055,25 куб.м, позивач не надає доказів реєстрації нового приладу обліку, показання цього приладу у проміжок з 17.07.2023 і до 16.08.2024, а також фіксацію того, за яким особовим рахунком здійснювалась реєстрація нового приладу обліку. Також відсутні рахунки, виставлені у цей період, як і здійснені відповідачем оплати. Тобто, суд позбавлений можливості з`ясувати обставини законності та обґрунтованості проведеного позивачем перерахунку.
Аналогічно, щодо перерахунку на обсяг 5 055,30 куб.м щодо якого позивач стверджує, що це донарахування обсягів, які були фактично спожиті споживачем, але помилково не були розраховані в розрахункових періодах з 14.02.2023 по 15.05.2023. 
По-перше, скаржник не підтверджує належними доказами, які б доводили ті обставини, за яким особовим рахунком, а по-друге, за якими приладами обліку, по-третє, які обсяги виставлялись та були сплачені, а які залишились неоплаченими.
Колегія суддів звертає увагу позивача на те, що його вимоги фактично обґрунтовані доданими до позову розрахунками. Однак, у суду, з огляду на відсутність доказів у справі, про які зауважено вище, відсутня можливість перевірити правильність здійсненого позивачем розрахунку.
Отже, суд першої інстанції правильно виходив з того, що наявні у матеріалах справи докази, які прийняті судом до розгляду, не підтверджують обставину фактичного надання позивачем послуг за Договором у проміжок часу з 14.02.2023 по 15.05.2023 та з 15.08.2023 по 15.02.2024, які не були оплачені відповідачем.
Враховуючи викладене, та оскільки позивачем не надано належних доказів для підтвердження обставин надання відповідачу послуг з водопостачання та водовідведення з 14.02.2023 по 15.05.2023 та з 15.08.2023 по 15.02.2024 на загальну суму 375 043,23 грн, а також не підтверджено порушення відповідачем зобов`язання щодо оплати наданих послуг за періоди з 14.02.2023 по 15.05.2023 та з 15.08.2023 по 15.02.2024, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність фактичних та правових підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують.
Безпідставними є доводи позивача про те, що він обґрунтував свої вимоги належними та допустимими доказами, які подано разом з позовною заявою. Зокрема, фотофіксація показань з приладу обліку стосується не спірного періоду та фіксує показання за 2024-2025 роки, які не входять до предмету спору.
Колегія суддів погоджується з доводами відзиву на апеляційну скаргу про те, що посилання Позивача на норми щодо коригування споживання розрахунковим методом у разі розбіжності дат зняття показань вузла обліку є маніпулятивним, оскільки цей механізм призначений виключно для технічного приведення показників лічильника до кінцевої дати поточного розрахункового періоду (місяця), а не для ретроспективного донарахування боргу за минулі роки. Відтак, оскільки розрахунковим періодом є календарний місяць, спроба Позивача через два роки «переглянути» вже закриті періоди та виставити додаткові рахунки прямо суперечить принципу правової визначеності.
Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.11.2018 № 315 (із змінами та доповненнями) (далі – Методика № 315) встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.
Твердження Позивача про право на перерахунок на підставі пункту про «відображення перерозподілу у рахунках споживачів» як правильно підкреслено у відзиві на апеляційну скаргу, є безпідставними та надуманими, оскільки вказані норми Постанови Кабінету Міністірв України №127 та Методики №315 регулюють відносини розподілу між споживачами у будівлі/будинку (коригування різниці між загальнобудинковим лічильником та квартирними), що не має жодного відношення до правовідносин, що склалися між Позивачем та Відповідачем як самостійними суб`єктами господарювання.
Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Так, у апеляційній скарзі зауважено, що суд першої інстанції неправомірно відмовив позивачеві в прийнятті додаткових пояснень з доказами на їх підтвердження (вих. № 120/12/12/02-25 від 09.01.2026) посилаючись на те, що суд не давав дозволу на подання додаткових пояснень, а тому ці пояснення з доказами подані поза межами процесуальних строків.
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визнано справу малозначною та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними у справі матеріалами, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву - 15 днів з дня вручення ухвали.
09.01.2026 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення (вх. №01-11/1471/26).
Відповідно до частини 1 статті 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина 2 статті 161 ГПК України).
Згідно з частиною 5 статті 161 ЦК України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.
Матеріали справи не містять процесуальних рішень суду, якими б вирішувалося питання надання можливості позивачеві щодо подання додаткових пояснень з питань у даній справі.
Відповідно до частини 2 статті 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Згідно з частиною 8 статті 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Оскільки справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження, позивач мав би подати усі наявні у нього докази разом з позовною заявою, або ж, на вимогу суду, за умови встановлення судом такої необхідності. Оскільки і додаткові пояснення (вх. №01-11/1471/26), і додані до них докази подані поза межами процесуальних строків та не у порядок, передбачений нормами ГПК України, суд першої інстанції мотивовано залишив ці докази поза увагою.
Отже, під час апеляційного перегляду не підтвердилось порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи усі фактичні обставини справи, встановлені місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, а також доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Колегія суддів враховує доводи відзиву на апеляційну скаргу у тій мірі, у якій вони узгоджуються з висновками суду апеляційної інстанції, зробленими за наслідками апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доказів і доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України», очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на заявника – Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал».
Керуючись ст. ст. 129, 269, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2026у справі №910/14728/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 у справі №910/14728/25 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/14728/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України. 

Головуючий суддя А.О. Мальченко 

Судді О.М. Сковородіна

І.М. Скрипка