ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/3086/26
Номер рядка у звіті 69

22 липня 2026 року м. Золотоноша 
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12026255320000265 від 06.06.2026 року за обвинувальним актом стосовно 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коврай Золотоніського району Черкаської області, громадянина України, освіта: середня, працюючого вантажником на ТОВ ФЕС УКР «Маккофе», одруженого, на утриманні непрацездатних осіб не маючого, особою з інвалідністю будь-якої групи, депутатом, ліквідатором чи постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, учасником АТО (ОСС) не є, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,
що обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, – 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 04 червні 2026 року близько 04:00 год., реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, діючи умисно, всупереч волі власника, маючи прямий умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла власниці ОСОБА_4 , всупереч ст. 30 Конституції України, ст. 12 Загальної декларації прав людини, ст. 17 Міжнародного пакту про громадські та політичні права, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усвідомлюючи відсутність згоди власника ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переліз через дерев`яну огорожу та проник на земельну ділянку з кадастровим номером 7121585501:01:001:0032, що розташована за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, вул. заводська, 20-а. 
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України – незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Частиною 1 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.
Прокурор подав до суду обвинувальний акт, в якому зазначив клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України.
Потерпілою ОСОБА_5 подано заяву, яка додана до обвинувального акту, в якій остання висловила згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, вказала, що ознайомлена із обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та погодилась на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні за її відсутності. 
Обвинувачений ОСОБА_7 у ході досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, подав письмову заяву, згідно з якою беззаперечно визнає встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини і погодився на розгляд кримінального провадження за його відсутності у спрощеному порядку без проведення судового розгляду, ознайомлений з обмеженням його права на апеляційне оскарження відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України, а добровільність беззаперечного визнання винуватості та згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за відсутності обвинуваченого ствердив його захисник – адвокат ОСОБА_8 .
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Судом встановлено, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції відсутні. При цьому судом враховано, що учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оскаржити обставини, які ніким із них не оспорюються, в апеляційному порядку.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими та достатніми, суд приходить до висновку, що пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_3 доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є працездатним, працює офіційно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не виявлено. 
Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на ОСОБА_9 обліку у лікаря-нарколога не перебуває, до лікаря-психіатра звертався за допомогою, діагноз: F 22.0.
Як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи від 25.06.2026 року № 419 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій, ОСОБА_3 виявляв ознаки маячного розладу в стані стійкої багаторічної якісної ремісії, що не позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_3 виявляє ознаки маячного розладу в стані стійкої багаторічної якісної ремісії, що не позбавляє його на иеперішній час усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними. ОСОБА_3 не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин по справі, особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, наявності обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, які його обтяжують, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу розміром 50 неоподаткуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 грн.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст.ст. 65-68, 69-1 КК України, є необхідним та достатнім для ОСОБА_3 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України. 
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 370-374, 376 КПК України, суд –  
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу розміром 50 (п`ятдесят) неоподаткуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 (вісімсот п`ятдесят) гривень. 
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази відсутні. 
Процесуальні витрати відсутні. 
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня отримання копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо такий не скасовано, – після постановлення судового рішення апеляційним судом.  

Головуючий:     ОСОБА_1