ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2026 року місто Київ.
Справа № 757/51567/25-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8525/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Желепи О.В.,
суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,
за участю секретаря судового засідання Рябошапка М. О.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попович Ростислав Ігорович, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 грудня 2025 року (у складі судді Вовк С.В., дата виготовлення повного тексту судового рішення - 16 грудня 2025 року)
у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Вишгородська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

ВСТАНОВИВ

У жовтні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт що має юридичне значення, а саме, постійне проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , з 11 березня 2016 року по 29 серпня 2025 року з метою належного підтвердження сімейного статусу заявниці для вирішення в майбутньому процесуальних питань, юридичних та соціальних питань, які в подальшому будуть впливати на права та обов`язки заявниці. Також, встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу необхідне для реалізації прав у сфері соціальних гарантій, соціальних виплат, пільг та інших прав, передбачених законодавством.
Свої вимоги мотивувала тим, що 11 липня 1992 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 . Офіційно шлюб було розірвано 11 березня 2016 року, але сторони продовжували спільно проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . Від шлюбу мали сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але ІНФОРМАЦІЯ_2 їх син помер.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в період часу з 11 березня 2016 року по 29 серпня 2025 року вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно здійснювали витрати, набували майно в інтересах сім`ї, утримували будинок та ремонтували його, купували предмети домашнього вжитку, спільно подорожували, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та жінка. ОСОБА_5 у зв`язку з хворобою потребував постійного догляду, заявниця тривалий час доглядала за ним, опікувалась ним, лікувала та приймала фінансову участь у витратах на придбання ліків. Також, здійснила поховання ОСОБА_3 як його дружина, а також сплатила всі витрати пов`язані з похованням.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 грудня 2025 року заяву ОСОБА_2 - задоволено.
Встановлено факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу у період часу з 11 березня 2016 року по 29 серпня 2025 року.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, особа, що не приймала участь у розгляді справи ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Поповича Р.І. 24 лютого 2026 року подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у рішенні суду першої інстанції не встановлено факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Вказує, що апелянт не може надати до суду апеляційної інстанції належним чином завірену копію спадкової справи № 74556251 (номер у нотаріуса 28/2025), яка перебуває у приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Загвоздійної Альони Миколаївни, адреса: Київська обл., Вишгородський р., м. Вишгород, 07300, вул. Кургузова, буд. 6-А, пр. 311,318, а також належним чином завірену копію заповіту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_1 , який посвідчений 14 липня 2025 року, старостою Котовського старостинського округу Магдалинівської селищної ради Самарського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 07, який перебуває у Магдалинівській Селищній Раді(ЄДРПОУ: 04338405), адреса: 1100, Дніпропетровська область, Самарівський район, селище Магдалинівка, вулиця Центральна, будинок 46. 
Просить витребувати вказані вище докази, оскільки вважає, що дані докази підтвердять мету встановлення юридичного факту - отримання спадщини за законом та фактично підтвердять наявність спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також підтвердять наявність спору між апелянтом та заявником.

В судовому засіданні апеляційного суду 07 липня 2026 року та 28 липня 2026 року представники ОСОБА_1 - Попович Р.І, та ОСОБА_6 , а також ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримали.
ОСОБА_2 , та її представник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити рішення без змін.
Заслухавши пояснення учасників, що з`явились до суду, доповідь головуючого судді Желепи О. В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Задовольняючи заяву ОСОБА_2 , суд виходив з того, що встановлення вказаного факту заявниці необхідне для належного підтримання сімейного статусу для вирішення юридичних та соціальних питань, реалізації прав на соціальні виплат. Суд вважав доведеною обставину спільного проживання заявника зі спадкодавцем з 11 березня 2016 року по день смерті ОСОБА_8 .
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке, що такий висновок зроблено з порушенням норм процесуального права.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право. Характерною ознакою категорій справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.
Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту:
1) родинних відносин між фізичними особами;
2) перебування фізичної особи на утриманні;
3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;
4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;
5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;
6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;
7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;
8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;
9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку встановлюються інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 752/20365/16-ц, від 05.12.2019 у справі № 750/9847/18, від 03.02.2021 у справі № 644/9753/19, від 16.06.2021 у справі № 643/6447/19/19, від 08.09.2021 у справі № 641/5187/20.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.
Згідно ч. 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернулась до Вишгородського районного суду Київської області з позовною заявою про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_3 14 липнчя 2025 року старостою Котовського старостинського округу Магдалинівської селищної ради Спамарівського району Дніпропетровської області. В позовній заяві зазначала, що вона звернулась до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Загвоздіної А.ҐМ. з заявою про прийняття спадщини. На момент звернення її з заявою протягом 5 місяців в реєстрі не було зареєстровано жодних заповітів. Також в позовній заяві про визнання недійсним заповіту ОСОБА_2 на підтвердження своїх спадкових прав надала рішення в даній справі, яким встановлено факт її спільного проживання зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу. В позовній заяві ОСОБА_2 вказує, що до нотаріуса 17 лютого 2026 року з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на її ім`я складено заповіт, дійсність якого оспорює ОСОБА_2 , вважаючи його підробленим. 
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що в заяві про встановлення факту проживання однією сім`єю , ОСОБА_2 не зазначила таку мету звернення, як отримання спадщини після смерті ОСОБА_8 .
Під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено наявність спору про право на спадкування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 .
Доводи представника ОСОБА_2 про те, що в разі визнання недійсним заповіту у ОСОБА_1 відсутнє право на оскарження рішення в даній справі , колегія суддів не приймає, оскільки рішення в даній справі було надано ОСОБА_2 до її позову про визнання недійсним заповіту на ім`я ОСОБА_1 , а тому відповідно є доведеним факт наявності спору про право та не можливість встановлення факту, про який просить заявник в окремому провадженні.
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції не повно встановив обставини справи та дійшов неправильних висновків про відсутність спору про право та можливість розгляду заяви ОСОБА_2 в порядку окремого провадження.
Аргументи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене без додержання норм процесуального права.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням без розгляду заяви ОСОБА_2 про встановлення факту з підстав, передбачених частиною шостою статті 294, частиною четвертою статті 315 ЦПК України. 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат, а відтак з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 605гривень 60 копійок.
Керуючись ст. 268, 315, 367, 374, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попович Ростислав Ігорович, - задовольнити .
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 грудня 2025 року - скасувати.
Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю - залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 13 серпня 2026 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова