ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

14 липня 2026 року 	м.Суми	

Справа №583/1127/26 
Номер провадження 22-ц/816/2468/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Щербаченко М. В. (суддя-доповідач),суддів Сидоренко А. П. , Нестеренка М. В. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом ЦУРКАНОМ Віктором Івановичем, на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2026 року, постановлену в місті Охтирка Сумської області у складі судді Яценко Н.Г., повний текст якої складений 04 червня 2026 року,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області про визначення місця проживання дитини,

У С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог та оскаржуваної ухвали суду першої інстанції
У березні 2026 року ОСОБА_3 через свого представника – адвоката Цуркана Віктора Івановича звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю – ОСОБА_3 .
Свої вимоги мотивує тим, що позивачка з 05 вересня 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 квітня 2016 року у справі № 583/901/16-ц. Від шлюбу мають спільну дитину – дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З відповідача за судовим рішенням стягуються аліменти на утримання дитини, заборгованість зі сплати яких станом на липень 2025 року складає 192 221 грн 87 коп. Позивачка з дитиною проживає за кордоном. Між сторонами у справі постійно виникають конфлікти, зокрема щодо стягнення аліментів, проживання дитини тощо. Як на підставу для звернення до суду з указаним позовом позивачка зазначає необхідність у вирішенні питання соціального характеру щодо неповнолітньої дитини, які потребують погодження батька, або рішення про визначення місця проживання дитини.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2026 року за клопотанням відповідача зупинено провадження у цій справі до припинення перебування ОСОБА_5 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан; зобов`язано ОСОБА_5 після його звільнення з військової служби негайно повідомити про це Охтирський міськрайонний суд Сумської області.
Зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України місцевий суд мотивував веденням в Україні з 24 лютого 2022 року правового режиму воєнного стану, внаслідок чого Збройні Сили України як цілісна структура були переведені на організацію і штати воєнного часу, та відсутністю беззастережної волі військовослужбовця ОСОБА_5 щодо продовження розгляду справи. 
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
14 червня 2026 року представник позивачки адвокат Цуркан В.І. подав через електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» апеляційну скаргу в електронній формі, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне та поверхневе дослідження доказів з цього приводу; відсутність правильної оцінки наданих суду доказів; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції безпідставно визнав встановленими; необґрунтованість та невідповідність висновків, що викладені у рішенні суду, фактичним обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2026 року як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що зупинивши провадження у справі, суд порушив можливість реалізації ефективного способу захисту та принцип ефективності судового процесу, порушив розумні строки розгляду справи. Клопотання про зупинення провадження заявлено відповідачем, який є військовослужбовцем, та який постійно та особисто відвідував судові засідання, брав участь у судовому розгляді, заявляв клопотання, досліджував докази та висловлював свою позицію особисто та беззастережно в приміщенні суду, що свідчить про його бажання затягнути розгляд справи. 
Наголошує на тому, що предмет спору стосується прав дитини та їх реалізації в інтересах саме дитини. Доказів того, що військова частина, в якій відповідач проходить службу, залучена до проведення антитерористичної операції або переведена на воєнний стан, як і того, що відповідач залучений до виконання бойових завдань, останнім не надано. Вважає, що суд вдався до надмірного формалізму та допустив обмеження особи на доступ до суду, яке захищається статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположний свобод. На думку заявника апеляційної скарги, не існує об`єктивної неможливості розгляду указаної справи, яка була б викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які дійсно перешкоджають розгляду справи. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у частині першій статті 251 ЦПК України.
Пунктом 2 частини першої вказаної правової норми встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Зазначені норми права забезпечують дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані на військову службу у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
У постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 (провадження № 14-74цс25) Велика Палата Верховного Суду зазначила: «під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого:
1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;
2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;
3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.».
У контексті доводів апеляційної скарги щодо відсутності підстав для зупинення провадження у вказаній справі, слід зазначити наступне.
У справі, ухвала в якій переглядається, відповідач ОСОБА_5 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022 призваний по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 06.12.2022, що підтверджується Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії (по стройовій частині) від 06.12.2022 № 356 та довідкою про проходження служби від 15.05.2026 за № 643 (а.с. 185, 186).
Відповідач в судовому засіданні суду першої інстанції заявив клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з його перебуванням у складі Збройних Сил України.
Встановивши, що відповідач ОСОБА_5 є військовослужбовцем, проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 в період дії воєнного стану, який є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі в розгляді справи, а також його клопотання про зупинення провадження у справі, що свідчить про відсутність його беззастережної волі на продовження розгляду справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України. Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 (провадження № 14-74цс25).
З приводу доводів заявника апеляційної скарги стосовно ненадання відповідачем доказів залучення військової частини НОМЕР_1 до проведення антитерористичної операції, а також доказів переведення її на воєнний стан, колегія суддів зауважує, що з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що провадження у справі не підлягало зупиненню з огляду на предмет спору не можуть бути прийняти до уваги з огляду на імперативність приписів частини першої статті 251 ЦПК України. 
У цьому контексті колегія суддів також враховує, що спільна дитина сторін проживала та продовжує проживати з позивачкою, а тому тимчасове зупинення провадження у справі не зумовить порушення ні прав та інтересів дитини, ні прав та інтересів позивачки. При цьому забезпечення права батька на представлення своїх інтересів у суді при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини є важливою гарантією здійснення справедливого розгляду справи, спрямованою на забезпечення якнайкращих інтересів дитини.
Висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 27 травня 2026 року у справі № 344/432/24 не є релевантними до обставин цієї справи, позаяк у справі № 344/432/24 спір стосувався стягнення аліментів на дитину.У справах про стягнення аліментів вирішується питання періодичних платежів, спрямованих на забезпечення поточного утримання дитини, тому діють інші критерії оцінки необхідності негайного судового захисту через призму захисту найкращих інтересів дитини.
Крім того, апеляційний суд враховує, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань.
Доводи заявника апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вдався до надмірного формалізму та необґрунтовано обмежив право позивачки на доступ до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів відхиляє.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати встановленим законом обмеженням за умови, що такі обмеження переслідують легітимну мету, є пропорційними та не позбавляють особу самої сутності права на судовий захист.
Передбачене пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України обов`язкове зупинення провадження у справі є процесуальною гарантією реалізації права військовослужбовця на особисту участь у судовому розгляді та ефективне здійснення ним своїх процесуальних прав в умовах виконання конституційного обов`язку щодо захисту незалежності і територіальної цілісності України. Таке законодавче регулювання переслідує легітимну мету забезпечення справедливого судового розгляду та рівності процесуальних можливостей сторін.
При цьому застосування зазначеної норми не має наслідком позбавлення позивачки права на судовий захист, а лише зумовлює тимчасове відтермінування розгляду справи до усунення визначеної законом обставини
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Правильно встановивши обставини справи, які є підставою для обов`язкового зупинення провадження у справі та керуючись імперативною нормою цивільного процесуального законодавства, місцевий суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 375 ЦПК України). 
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення, свідчать про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу суду слід залишити без змін.
Керуючись вимогами статей 141, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом ЦУРКАНОМ Віктором Івановичем, залишити без задоволення.
Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  	М. В. Щербаченко	

Судді А. П. Сидоренко 

М. В. Нестеренко