Справа № 346/1042/26
Провадження № 2/346/1624/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

07 липня 2026 р.	м. Коломия 	

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді – Третьякової І.В., 
за участю секретаря – Гжибовського А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Коломия, Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, - 
у с т а н о в и в:
04.03.2026р. ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2011 по 2022 роки. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей, які після припинення шлюбних відносин залишилися проживати з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріально допомоги на утримання дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. ОСОБА_2 проходить військову службу в зв?язку з якою отримує стабільний дохід у вигляді грошового забезпечення. Оскільки позивачу важко самій утримувати сина і доньку та вказуючи на законодавчий обов`язок обох батьків щодо утримання їхніх дітей до досягнення ними повноліття, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача аліменти в судовому порядку. 
Ухвалою від 24.03.2026р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу його право на подання письмового відзиву разом з доказами, що обгрунтовують доводи заперечень. 
11.05.2026р. представник відповідача ОСОБА_5 подав до суду відзив в якому просив задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 (однієї шостої) частки від усіх видів заробітку (доходу). В обгрунтування своєї позиції представник відповідача вказав, що відповідач не заперечує свого обов`язку щодо матеріального утримання дітей та визнає необхідність участі у їх забезпеченні. Разом з тим, заявлений позивачем розмір аліментів у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки від усіх видів заробітку (доходу) є явно завищеним, економічно необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи і принципу співмірності. Позовна заява фактично не містить належного обґрунтування саме такого розміру аліментів, не враховує реального матеріального становища відповідача, характеру та нестабільності його доходів, а також об`єктивних витрат, які він несе. Заявлений позивачем розмір аліментів фактично створює для відповідача надмірне фінансове навантаження, яке виходить за межі розумного балансу інтересів сторін. При цьому аліментні зобов`язання не можуть носити карального характеру або ставити платника аліментів у становище, коли він фактично позбавляється можливості забезпечувати власні базові потреби. Наголошує, що метою стягнення аліментів є забезпечення належного рівня утримання дітей, а не максимальне вилучення доходів платника. Вважає, що у даному випадку позивач фактично намагається встановити завищений рівень утримання без належного обґрунтування необхідності саме такого розміру. Відповідач не ухиляється від виконання свого обов`язку та готовий здійснювати належне утримання дітей у розмірі, який відповідає його реальним фінансовим можливостям. З урахуванням наведеного, визначення розміру аліментів у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки від усіх видів доходу, не думку відповідача, є обґрунтованим, справедливим та таким, що відповідає принципу пропорційності. 
18.05.2026р. представник позивача ОСОБА_6 подала до суду відповідь на відзив в якій вказала, що зазначений у позовній заяві розмір аліментів прямо передбачений положеннями сімейного законодавства та є звичайним і спів мірним способом забезпечення належного утримання двох дітей. Вказала, що відповідачем не надано належним та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти в зазначеному розмірі або про винятковість обставин для зменшення розміру аліментів. Вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки від заробітку відповідача не забезпечить належного рівня утримання дітей та не відповідатиме принципу пріоритетності прав та інтересів дитини. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили. 

В судове засідання позивач  ОСОБА_1 не з’явилася, її представник ОСОБА_6 23.06.2026р. подала до суду письмове клопотання, в якому просила розгляд справи здійснювати за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. 
Відповідач  ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. 15.06.2026р. представник відповідача ОСОБА_5 подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи за його та відповідача відсутності. Позовні вимоги просив задовольнити частково в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. 
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 17 вересня 2011 року виконкомом Слобідської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , актовий запис № 3. Прізвище дружини змінено на « ОСОБА_8 ». 
Сторони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .
Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.04.2022р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований у виконкомі Слобідської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області – розірвано. Неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати з матір?ю ОСОБА_1 . 
Позивач стверджує, що після припинення спільного проживання, ОСОБА_2 свій обов`язок по утриманню дітей належним чином не виконує, в добровільному порядку сплачувати аліменти не бажає. 
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. 
Після припинення шлюбних відносин, спосіб виконання обов`язку батька утримувати своїх дітей за домовленістю між сторонами визначено не було, а відтак кошти на утримання сина та доньки (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. 
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною другою статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частиною 1, 2 ст. 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 2 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). 
Згідно ч.1 ст. 183 СК України,  частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому в положенні ч.5 даної статті вказано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Враховуючи надане позивачу право вибору способу стягнення аліментів, яке нею було обрано в частці від заробітку відповідача, суд, з урахуванням фактичних обставин справи та положень ч.5 ст. 183 СК України, дійшов висновку, що заявлений ОСОБА_1 розмір аліментів на утримання сина та доньки є справедливим та обгрунтованим і може бути задоволений в повному обсязі, що відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.
Викладені у відзиві заперечення сторони відповідача суд до уваги не приймає, оскільки в порушення положень ст.. 12, 81 ЦПК України, ОСОБА_2 та його представник не надали до суду документів з відомостями про незадовільний стан здоров?я платника аліментів, його матеріальне становище, зокрема про доходи ОСОБА_2 , перебування на його утриманні інших осіб чи наявності інших обставин, визначених ст.. 182 СК України, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. 
Таким чином, суд вважає, що стороною відповідача не представлено доказів того, що заявлений до стягнення розмір аліментів дійсно створюватиме для відповідача надмірне матеріальне навантаження, яке виходитиме за межі його фінансових можливостей. 
Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, починаючи стягнення з 04.03.2026 року і до повноліття дітей.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Виходячи з положень вищевказаної норми, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1331,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 279, 354-355 ЦПК України, суд ,- 
у х в а л и в:
Позов  ОСОБА_1  задовольнити повністю. 
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04.03.2026 року і до повноліття дітей.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок на користь держави, на рахунок: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації: 22030106.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 07.07.2026 року, з урахуванням перебування головуючої судді у відпустці 03.07.2026 та на навчанні 06.07.2026 року.

 
Суддя: 	Третьякова І. В.