Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/6867/25
Провадження № 3/332/183/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.09.2026 м. Запоріжжя
Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Блажко У.В. за участі секретаря судового засідання Дубачової А.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 544930 19.12.2025 об 11 год. 11 хв. в м. Запоріжжі, вул. Скворцова, б. 1, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки за допомогою Alcotest Drager 6820 та у лікаря-нарколога відмовився на місці зупинки. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування ТЗ без порушень ПДР. Про повторність попереджено. 
Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху. 
Дії водія кваліфіковані поліцейським за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі – КУпАП). 
До протоколу про адміністративне правопорушення в обґрунтування його змісту долучені: рапорт поліцейського Данила Кондратенка-Сороки, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, довідки з бази даних «Інформаційний портал Національної поліції України та «Армор», диск з відеофіксацією правопорушення. 
Захисник адвокат Халупко С.В. подав суду пояснення, у яких просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, визнати недопустимими усі докази, отримані після незаконної зупинки транспортного засобу як такі, що здобуті з порушенням вимог закону. 
В обґрунтування клопотання про закриття провадження захисник зазначив, що ОСОБА_1 було зупинено на блокпості. Однак, при цьому у матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували правовий статус такого блокпоста, підстави його створення, межі повноважень осіб, що здійснювали контроль, а також порядок здійснення перевірки транспортних засобів. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1455 від 29 грудня 2021 року, якою затверджено Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, руху транспортних засобів та пішоходів, блокпости не є довільними або ситуативними утвореннями, а є чітко регламентованими елементами правового режиму, які можуть функціонувати виключно за наявності встановлених законом підстав. Зокрема, вказаною постановою визначено, що рішення про встановлення блокпостів приймається військовим командуванням разом із військовими адміністраціями або іншими уповноваженими органами.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив. 
У судовому засіданні захисник адвокат Романченко О.О., який брав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, просив закрити провадження у справі з підстав, зазначених у поясненнях. Додатково захисник зазначив, що відеозапис події не містить чіткої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, а також на запису не зафіксована пропозиція поліцейського пройти огляд у медичному закладі. 

Заслухавши захисника, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, на підставі всебічного, повного і об`єктивного аналізу всіх доказів по справі в їх сукупності у відповідності до ст. 252 КУпАП суд дійшов таких висновків.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Із викладеного слідує, що під час розгляду справи законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.
При цьому законодавець у положеннях ст. 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.
Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема, накладення стягнення у виді штрафу.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі - Інструкція), затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Вказаними нормативно-правовими актами встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 розділу І Інструкції).
За змістом ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
З наведеного слідує, що огляд на стан сп`яніння у медичному закладі є невід`ємною складовою освідування водія і поліцейський зобов`язаний запропонувати йому пройти такий медичний огляд, а в разі незгоди зафіксувати відмову. Разом з цим, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.
Проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я.
У направленні, форма якого визначена у додатку № 1 до Інструкції, має бути зазначений конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, точний час видачі направлення та інше.
І лише у випадку, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП.
Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована належним чином та бути явною і очевидною. Доказами такої відмови можуть бути пояснення свідків або її відеофіксація.
Разом з тим, що наявний у матеріалах справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, що є безперервним, після отримання відмови на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не фіксує пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі. 
Так, як вбачається з матеріалів відеофіксації правопорушення, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками патрульної поліції. Працівниками патрульної поліції під час спілкування з ОСОБА_1 у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 (час запису 04:43 - 05:00). Надалі поліцейський запитує, чи готовий ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому поліцейський роз`яснює йому: «Є два варіанта: Ви або проходите огляд, якщо 0,2 і вище проміле, то складаються адміністративні матеріали, чек Drager, всі матеріали складаються. Якщо відмова – то це відмова від проходження. Якщо по п. 2.5. ПДР Ви не проходите огляд на алкогольне сп`яніння, то складаються матеріали за ст. 130, п. 2.5. ПДР «відмова від проходження»» (час запису: 05:00 – 05:18). ОСОБА_1 обирає другий варіант і каже: «Відмова». Після цього поліцейський зачитує права ОСОБА_1 та направляється готувати адміністративні матеріали. 
Суддя також зазначає, що у матеріалах справи наявне направлення ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР від 19.12.2025, у якому зазначено, що особа на огляд у заклад охорони здоров`я не доставлявся, причому причина недоставлення особи поліцейським не зазначена. 
При цьому на відеозаписі події не зафіксовані моменти ані складання поліцейським направлення на огляд, ані його вручення ОСОБА_1 . Отже, матеріалами справи не підтверджено, що дане направлення вручалося ОСОБА_1 до початку складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду саме за допомогою Alcotest Drager 6820, що засвідчено підписом самого ОСОБА_1 . 
Отже, суд констатує, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі забезпечений не був, об`єктивних на це причин судом не встановлено.
Ураховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для кваліфікації дій ОСОБА_1 як порушення п. 2.5 ПДР України та притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Суд також критично оцінює рапорт поліцейського Данила Кондратенка-Сороки, оскільки у ньому зазначено, що зупинений був ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом у ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , 21 листопада 2025 року. Натомість, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 544930 зазначена подія сталася 19 грудня 2025 року. Крім того, відомості, зазначені у рапорті щодо того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки ТЗ за допомогою Alcotest Drager 6820 та у медичному закладі у лікаря нарколога, спростовані іншим доказам у справі, зокрема, відеозаписом з бодікамери поліцейського. 
При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).
З огляду на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, суд доходить висновку, що його вина належними та допустимими доказами не доведена, а обставини, зазначені у протоколі, "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).
Разом з тим, суддя вважає за потрібне надати оцінку позиції захисту щодо обставин зупинки ОСОБА_1 . 
Так, суддя відхиляє доводи сторони захисту щодо незаконності зупинки водія ОСОБА_1 на блокпосту за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, б. 1 з таких підстав. 
Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній, здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених законом.
Однак, законодавець встановлює винятки і не обмежує працівників поліції підставами для зупинки транспортних засобів, визначеними ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно з приписами ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено режим воєнного стану, який діяв і на час події, зафіксованої в протоколі за участю ОСОБА_1 . 
Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456 (надалі - Постанова № 1456), сам факт проїзду транспортного засобу через блокпост є законною підставою для його зупинки та подальшої перевірки документів уповноваженими особами в умовах воєнного стану.
Отже, з матеріалів провадження вбачається, що зупинка транспортного засобу на блокпосту була законною на підставі п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки ОСОБА_1 проїжджав через контрольний пункт. Згідно з Постановою № 1456 під час воєнного стану водії зобов`язані зупинятися та проходити перевірку через офіційний статус такого пункту.
Застосування цієї статті працівниками поліції має обумовлюватися зовнішніми чинниками або обставинами, які можуть надавати право або зобов`язувати поліцейського застосувати певні превентивні заходи.
Працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог Постанови № 1456, порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства щодо зупинення транспортного засобу не встановлено, а тому доводи захисника в частині незаконності зупинки транспортного засобу є безпідставними.
Твердження сторони захисту про те, що в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували факт існування блокпоста або повноваження працівників поліції здійснювати зупинку транспортних засобів та перевірку документів, є безпідставними.
Зупинка транспортних засобів на блокпостах, а також перевірка документів здійснюються уповноваженими особами (працівниками поліції, військовослужбовцями та іншими особами) у межах наданих їм законом повноважень та відповідно до визначеного порядку, у тому числі на підставі відповідних рішень та наказів уповноважених посадових осіб.
Сам по собі факт відсутності у матеріалах справи документів щодо створення або розташування блокпоста не свідчить про незаконність його функціонування чи перевищення повноважень працівниками поліції. Стороною захисту не надано жодних доказів на підтвердження того, що зазначений блокпост був розміщений без відповідних правових підстав або що особи, які здійснювали перевірку документів, діяли поза межами наданих їм повноважень.
Окрім того, в умовах дії воєнного стану інформація щодо розташування окремих блокпостів може мати обмежений доступ з міркувань національної безпеки та недопущення використання таких відомостей для вчинення диверсійних дій, коригування вогню чи створення загрози життю та безпеці громадян.
Окрім того, суддя зазначає, що підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Разом з тим, оскільки суддею встановлено, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, його вина належними та допустимими доказами не доведена, провадження у справі підлягає закриттю. 

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 247, 280 КУпАП, суддя

постановила:
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення .
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя        У. В. Блажко