П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/2763/25

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
31.07.2025 року;
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючого судді – Єщенка О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Градовського Ю.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 , викладену у протоколі №22 від 19.12.2024 року, у наданні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відстрочки від призову під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відстрочку від призову під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
В обґрунтування позову зазначено, що позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 . У грудні 2024 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На підтвердження вимог заяви позивач надав вичерпний пакет документів, передбачений додатком 5 до Постанови №560 та якими підтверджується факт перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, у тому числі, свідоцтва про народження дітей, довідку про відсутність заборгованості по аліментам та копії судових рішень про розірвання шлюбу.
Однак, всупереч діючому законодавству рішенням ІНФОРМАЦІЯ_5 , оформленим протоколом від 19.12.2024 №22, позивачеві відмовлено у наданні відстрочки від призову під час мобілізації згідно пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження обставин, зокрема, щодо утримання неповнолітніх дітей – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачем у відповідності до положень пункту 3 додатку 5 Порядку №560 до заяви про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації не надано, окрім свідоцтв про народження дітей із зазначенням батьківства військовозобов`язаного, також одного із обов`язкових документів, а саме: свідоцтво про реєстрацію шлюбу саме з матір`ю дітей трьох і більше або документи, що визначають місце проживання дітей з батьком (військовозобов`язаним), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з батьком, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.
У спірних правовідносинах позивач, звертаючись до відповідача із заявою про оформлення відстрочки від призову, не надав належних доказів, які підтверджують дотримання умов надання відстрочки з підстави, передбаченою пунктом 3 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що положеннями пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» прямо передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Отже, умовою для відстрочки від призову за цією нормою Закону є: наявність на утриманні трьох та більше дітей віком до 18 років, відсутність заборгованості із сплати аліментів.
У спірних правовідносинах не підлягають застосуванню положення Постанови №560, які розширюють обсяг умов для відстрочки від призову на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII та безпосередньо не передбачені у цьому Законі. При цьому, апелянт зауважує на відсутності у Законі №3543-XII застережень про те, що троє і більше дітей віком до 18 років повинні проживати з військовозобов`язаним. Відтак, з посиланням на положення статті 180 Сімейного кодексу України, а також ту обставину, що позивач є батьком трьох неповнолітніх дітей, відсутність заборгованості зі сплати аліментів, апелянт наполягає на підтвердженні права на відстрочку від призову під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII.
Відзив на апеляційну скаргу від ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначений апеляційним судом строк не надійшов.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, згідно паспорту Серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є громадянином України, народився у с. Новокаїри Бериславського району Херсонської області ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно додатку «Резерв+» позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 20 липня 2016 року у справі №647/1215/16-ц розірвано шлюб між позивачем та ОСОБА_4 .
Згідно Свідоцтв про народження Серії НОМЕР_2 та Серії НОМЕР_3 від попереднього шлюбу з ОСОБА_4 позивач має двох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2023 року у справі №399/770/23 розірвано шлюб між позивачем та ОСОБА_5 .
Згідно Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 від попереднього шлюбу з ОСОБА_5 позивач має дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Згідно довідки Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районні Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11 грудня 2024 року №22085/22.1-32/4, за матеріалами виконавчого провадження №73399922, відкритого 21.11.2023, про виконання судового наказу №399/733/23 від 14.11.2023 про стягнення аліментів з позивача на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , в розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.10.2023 року, що пред`явлено до примусового виконання 21.11.2023, станом на 11.12.2024 заборгованість зі сплати аліментів відсутня.
Також, згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників, позивач не має відкритих виконавчих проваджень щодо не сплати аліментів.
18.12.2024 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
До заяви позивачем додано: копію паспорту та коду заявника, копію військово-облікового документа із системи РЕЗЕРВ+, копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 , довідку про відсутність заборгованості по аліментам, копію рішення суду від 20.07.2016 року по справі №647/1215/16-ц про розірвання шлюбу, копію рішення суду від 12.12.2023 року по справі №399/770/23 про розірвання шлюбу.
Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_4 , оформленим протоколом від 19 грудня 2024 року за №22, позивачеві відмовлено в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на загальних підставах. Причина відмови: згідно довідки Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі №22085/22.1-32/4 від 11 грудня 2024 року на утриманні знаходиться тільки одна дитина.
Не погоджуючись із рішенням ІНФОРМАЦІЯ_4 , посилаючись на його неправомірність та необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 65 Конституції України обумовлює, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Верховною Радою України Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено воєнний стан з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі воєнний стан був неодноразово продовжений і триває на теперішній час.
Відповідно, оголошена й проведена загальна мобілізація, зокрема в Херсонській області, упродовж 90 діб згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про загальну мобілізацію», неодноразово продовжувалась.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно частини 2 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року №2232-XII проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.
За визначенням, наведеним в абзаці 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII врегульовано підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Так, згідно статті 23 Закону України від 21.10.1993 року №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема:
жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці (пункт 3 частини 1).
Згідно пунктів 57, 58 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин), для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії.
За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Пунктом 60 Порядку №560 (в редакції на час спірних правовідносин) комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Додатком 5 до Порядку №560 визначений Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Так, згідно цього Переліку (в редакції на час спірних правовідносин), документами, що підтверджують право на відстрочку від служби військовозобов`язаних відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII, а саме жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, є:
свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.
Отже, визначальними для вирішення цього публічно-правового спору є встановлення факту перебування на утриманні військовозобов`язаного трьох і більше дітей віком до 18 років, і лише за вказаних обставин особа може реалізувати своє право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за пунктом 3 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII.
В контексті спірних правовідносин слід також враховувати, що відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Слід враховувати, що факт наявності у позивача на момент спірних правовідносин трьох неповнолітніх дітей підтверджується відповідними Свідоцтвами про народження дітей. Подання ж свідоцтва про народження із зазначенням батьківства є необхідним не лише для підтвердження самого факту наявності дитини, а насамперед вимагається з метою підтвердження юридичного зв`язку між військовозобов`язаним і дитиною, який зумовлює виникнення обов`язку її утримання.
Поряд з тим, слід звернути увагу на те, що шлюб позивача з ОСОБА_4 та в подальшому з ОСОБА_5 розірвано в судовому порядку.
В межах виконавчого провадження №73399922, відкритого у зв`язку із виконанням судового наказу №399/733/23 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за позивачем не значиться заборгованість зі сплати аліментів. Також, згідно Інформації з єдиного реєстру боржників, позивач не має відкритих виконавчих проваджень щодо не сплати аліментів.
Одночасно слід звернути увагу на те, що, згідно судового рішення у справі №399/770/23, підставою для розірвання шлюбу між позивачем та ОСОБА_5 стало те, що подружжя, починаючи з березня 2023 року проживає окремо, шлюбні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться, кожен з них живе своїм життям і не переймається проблемами іншого. Звертаючись до суду із відповідною заявою про розірвання шлюбу, ОСОБА_5 зазначала, що є внутрішньо переміщеною особою, проживає разом з донькою – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , чоловік не цікавиться їхнім з донькою життям та зрідка надавав матеріальну допомогу на утримання дитини.
Судом першої інстанції також правильно звернуто увагу на те, що, окрім свідоцтв про народження дітей (засвідчення юридичного зв`язку із дітьми), на підтвердження фактичного виконання позивачем обов`язку щодо утримання інших неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не надав жодних доказів.
При цьому, як вірно зауважив суд першої інстанції, Порядок №560 передбачає широкий спектр альтернативних документів, які підтверджують факт утримання трьох дітей віком до 18 років. Однак, звертаючись в ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про оформлення відстрочки від призову, позивач не надав належних доказів, які підтверджують дотримання умов надання такої відстрочки на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.
Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: А.І. Бітов

Ю.М. Градовський