СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2026 року м. Харків Справа № 917/2003/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Демідова П.В., суддя Крестьянінов О.О.,
без виклику учасників справи,
розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вх. №1161 П/2)
на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2026 у справі №917/2003/25 (суддя Мацко О.С.),
за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", м. Полтава,
до Фізичної особи-підприємця Бачинського Володимира Михайловича, м. Київ,
про стягнення 115664,09грн,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (далі - ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", позивач) до Фізичної особи-підприємця Бачинського Володимира Михайловича (далі – ФОП Бачинський В.М., відповідач) про стягнення 115664,09грн, з яких: 115369,82грн – заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, 161,52грн – пеня, 132,75грн – 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не здійснив оплату за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, чим порушив умови господарських зобов`язань, встановлені зазначеним договором та законом.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.05.2026 у справі №917/2003/25 у задоволені позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту споживання відповідачем теплової енергії у спірний період, а також із неможливості суду самостійно перевірити арифметичний розрахунок суми позовних вимог. 
Не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, позивач – ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2026 у справі №917/2003/25 та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю; здійснити перерозподіл судових витрат.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає про наявність у матеріалах справи усіх необхідних вихідних даних для здійснення арифметичного розрахунку/перевірки судом спожитого безпосередньо відповідачем ФОП Бачинським В.М. обсягу теплової енергії. 
На переконання позивача, за доведеністю факту споживання відповідачем теплової енергії, постачання якої здійснював позивач, суд має стягнути з останнього заборгованість за споживання теплової енергії у визначеному обсязі за період з 01.11.2022 по 31.03.2025.
Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2026 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Демідова П.В., суддя Крестьянінов О.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2026 у справі №917/2003/25; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень; попереджено учасників процесу, що апеляційна скарга ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2026 у справі №917/2003/25 буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.
Копії ухвали Східного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження доставлено сторонам у справі через підсистему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
08.06.2026 через підсистему "Електронний суд" від ФОП Бачинського В.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції - без змін.
В обґрунтування своєї позиції, відповідач зазначає, що ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості у визначених ним сумах.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 та ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у разі здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами, досліджує докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судове засідання не проводиться.
За приписами ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що ціна позову у даній справі (115664,09грн) є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд апеляційної інстанції розглядає дану справу за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" є суб`єктом природної монополії (суміжного ринку) та діє на підставі виданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг ліцензій на провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування і постачання теплової енергії.
Основним напрямком діяльності ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" є забезпечення тепловою енергією для потреб опалення та приготування гарячої води житлового фонду, комунально-побутових та інших об`єктів на території м.Полтави та районів Полтавської області.
На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 894-р у спільну власність територіальних громад Полтавської області передано цілісний майновий комплекс відокремленого підрозділу "Кременчуцька ТЕЦ" Державної установи "Навчально-методичний центр з газової безпеки".
Рішенням Полтавської обласної ради №481 від 14.10.2022 "Про прийняття цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу "Кременчуцька ТЕЦ" Державної установи "Навчально-методичний центр з газової безпеки" у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області" було прийнято безоплатно з державної власності у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області цілісний майновий комплекс відокремленого підрозділу "Кременчуцька ТЕЦ" Державної установи "Навчально-методичний центр з газової безпеки". Пунктом 4 цього рішення, після затвердження акту приймання-передачі, передбачено передачу на баланс, у господарське відання, майна, як внесок до статутного капіталу ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго".
Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №1508 від 20.10.2022 ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води на лівобережній частині міста Кременчука від джерела Кременчуцької ТЕЦ з покладенням відповідних обов`язків згідно із законодавством.
Виходячи з викладеного, починаючи з листопада 2022 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" постачає теплову енергію і надає послуги з постачання теплової енергії та гарячої води на лівобережній частині м. Кременчука від джерела Кременчуцької ТЕЦ, у тому числі і відповідачу.
З огляду на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідачу, ФОП Бачинському В.М. належить на праві власності 1/2 частина нежитлового приміщення площею 203 кв.м., яке знаходиться в житловому будинку за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Театральна, буд. 35/6. 
Зазначений житловий будинок оснащено вузлом комерційного обліку теплової енергії (ВКО/ТЕ). Нежитлове приміщення відповідача підключене до мереж та має спільну систему опалення із житловим будинком. Тобто, система опалення та гарячого водопостачання є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання житлового будинку, в якому розташоване нежитлове приміщення відповідача.
Як встановлено місцевим господарським судом, між позивачем та відповідачем було укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (публічний договір приєднання), оскільки співвласники багатоквартирного будинку протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті підприємства не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
Відповідно до умов п. 5 вказаного договору споживач зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати надану виконавцем послугу у строки та на умовах, визначених договором. 
Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів (п. 33 Договору).
Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 Договору).
Позивач забезпечив постачання вказаного житлового будинку тепловою енергією, а тому співвласники багатоквартирного житлового будинку за адресою: м.Кременчук, вул. Театральна, буд. 35/6 зобов`язані здійснити оплату за споживання теплової енергії у визначеному обсязі.
Як вбачається з наявних у справі документів, позивачем на адресу ФОП Бачинського В.М. направлялися рахунки на оплату заборгованості за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 31.03.2025, а також 01.08.2025 на адресу відповідача було направлено лист №30.1-13/2058 щодо нарахування за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 31.03.2025. 
Відповідач за вказані послуги не розрахувався, що і стало приводом до звернення позивача до суду з вимогою про стягнення ФОП Бачинського В.М. 115664,09грн, з яких 115369,82 грн – заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії; 161,52грн – пеня та 132,75грн – 3% річних за період 01.09.2025 – 14.09.2025.
Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що позивачем не надано документів, що підтверджують укладення публічного договору між сторонами, а також заперечує проти здійснених позивачем розрахунків заборгованості при зверненні до суду з позовом.
За результатом розгляду спору суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на недоведеність факту споживання відповідачем теплової енергії у спірний період та неможливість самостійного арифметичного розрахунку/перевірки судом суми позовних вимог.

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного. 
Предметом позову в даній справі є матеріально-правова вимога щодо стягнення з ФОП Бачинського В.М. на користь ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" заборгованості за споживання послуги з постачання теплової енергії за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання, за період з 01.11.2022 по 31.03.2025 та нарахованих на цю суму пені, 3% річних за період 01.09.2025 – 14.09.2025.
За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Судом встановлено, що спірні правовідносини за період, які виникли між сторонами у даній справі, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги", який введено в дію з 01.05.2019 та він є чинним.
Вищевказаним законом регулюються основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. 
Так до повноважень Кабінету Міністрів України належать: затвердження правил надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком; затвердження типових договорів про надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджено "Правила надання послуги з постачання теплової енергії та типові договори про послуг з постачання теплової енергії" (далі також - Правила), які набули чинності з 04.09.2019, відповідно до яких, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до ст. ст. 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (п. 13 Правил).
Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
Частиною 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
Суд першої інстанції правомірно врахував, що відповідачем не надано доказів прийняття у вказаний строк рішення про вибір моделі договірних відносин та укладення відповідного договору з виконавцем комунальної послуги.
Як правомірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, між ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" та ФОП Бачинським В.М, як зі співвласником нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії №7848, що є публічним договором приєднання. Відтак умови зазначеного договору є обов`язковим для виконання сторонами.
В той же час, факт отримання послуги з постачання теплової енергії наданої ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" до житлового будинку по вул. Театральна, 35/6 у м.Кременчуці, в якому знаходиться нежитлове приміщення відповідача, підтверджується актами перевірки системи теплопостачання у зв`язку із закінченням і початком опалювального періоду, а також відомостями про зняття показників приладів обліку теплової енергії в житлових будинках.
Досліджуючи питання наявності усіх необхідних вихідних даних для визначення обсягу теплової енергії, спожитої ФОП Бачинським В.М. та що підлягає сплаті позивачу, колегія суддів зазначає наступне.
Позивач у позові надав інформацію щодо обсягів теплової енергії спожитої на потреби опалення нежитлового приміщення відповідача площею 101,5 кв.м. (які припадають на 1/2 частини нежитлового приміщення загальною площею 203 кв.м.) у м. Кременчуці по вул. Театральна (Воровського), 35/6, та пояснення про проведення нарахування на прикладі одного місяця – березня 2025 року (далі – пояснення).
Відповідно до пояснень позивача розподіл обсягів комунальної послуги (послуги з постачання теплової енергії) для будинку по вул. Театральна (Воровського), 35/6, виконано на основі показань вузла комерційного обліку теплової енергії згідно з вимогами статей 9 - 11 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та відповідно до порядку, викладеного у Методиці розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 (далі – Методика).
Так, позивач на прикладі березня 2025 навів механізм проведення розрахунку, при цьому зазначив, що вихідні дані містяться в додатку №1 (Інформація щодо обсягів теплової енергії, відпущеної на потреби опалення приміщення відповідача за адресою: вул. Театральна (Воровського), 35/6 за період 11/2022-03/2025) (далі – Інформація):
- загальна площа усіх приміщень у будинку, ?Sоп.прим. – 3415,3 кв.м.
- площа нежитлового приміщення споживача (Sпр.j) - 101,5 кв.м.
- опалювальна площа приміщень будинку (?Sпр) - 3415,3 кв.м.
- загальний обсяг спожитої у будинку теплової енергії у розрахунковому періоді - 78,3 Гкал.
При визначенні обсягу теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення (Qoп з.б.п) позивачем враховано п. 8 розділу 4 Методики, відповідно до якого у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд):
для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %;
для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %;
для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %;
для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.
Позивач зазначає, що оскільки житловий будинок по вул. Театральній (Воровського), 35/6 має 5 поверхів, тому Qз.б.п. складає 25% від Q оп буд., а отже Q з.б.п.оп =25% * 78,3 =19,575 Гкал.
За розрахунком позивача частина теплової енергії витраченої на загальнобудинкові втрати, яка припадає на нежитлове приміщення відповідача площею 101,5 кв.м. у березні 2025 року становить: Q з.б.п.оп. спожив = Q з.б.п.оп / ?Sоп.пр * Sпр.j = 19,575/3415,3 * 101,5 = 0,5817534 Гкал.
При визначенні обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення приміщення споживача, позивач керувався п. 6 розділу ІІІ Методики, відповідно до якого у будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється на опалення j-го опалюваного приміщення, оснащеного вузлом розподільного обліку (Qт.лічпр.j), визначається на підставі показань відповідного вузла розподільного обліку з врахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку (Qопз.б.п), що визначається пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів цих приміщень та враховуючи вимоги розділів VI, VIІІ цієї Методики.
Позивач зазначив, що у березні 2025 року згідно з показниками вузла розподільного обліку теплової енергії, на потреби опалення нежитлового приміщення відповідача спожито 0,00 Гкал.
Враховуючи п. 1 розділу 6 Методики позивач вирахував середнє питоме споживання теплової енергії на опалення приміщень (qоп) в житловому будинку у розрахунковий період за формулою: qоп = (Qоп буд - Qоп з.б.п – ?iQвідкл.i) / (?j Sт.ліч пр.j + ?gSпр-роз пр.g +?іSб.обл.пр.і), Гкал/кв.м,
де: Qоп буд - загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення, Гкал;
Qоп з.б.п - обсяг спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначений відповідно до розділу IV цієї Методики, Гкал;
?iQвідкл.i - сумарний обсяг теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення, через які прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення, Гкал;
- ?j Sт.ліч пр.j – загальна площа j-их опалюваних приміщень, оснащених вузлом розподільного обліку – 477,8 кв.м.;
- ?gSпр-роз пр.g - загальна площа g-их опалюваних приміщень, оснащених приладами-розподілювачами теплової енергії – 0 кв.м.;
- ?іSб.обл.пр.і - загальна площа i-их опалюваних приміщень, які не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії – 2937,5 кв.м.
Отже, qоп = (78,3 Гкал – 19,575 Гкал) / 3415,3 кв.м. = 0,01719468 Гкал/кв.м.
Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії (qоп min) дорівнює 50% середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень, тобто 0,5 * 0,01719468=0,00859734 Гкал/кв.м.
Як зазначає позивач, для приміщення відповідача, при обсягах спожитої теплової енергії у березні 2025 року – 0,00 Гкал, донарахування проводять відповідно до п. 2 розділу 6 Методики за формулою: Qдон.пр.j= (qоп min – Qт.ліч.пр.j/Sпр.j)*Sпр.j, Гкал, якщо Qт.ліч.пр.j/Sпр.j 
Таким чином, позивач зазначає, що загальний обсяг теплової енергії, витраченої на потреби опалення приміщення відповідача в березні 2025 склав 1,45438 Гкал (0,5817534 Гкал + 0,8726301 Гкал).
Колегія суддів виходить з того, що позовна вимога про стягнення грошових коштів може бути задоволена лише за умови, якщо її розмір є таким, що піддається арифметичній (математичній) перевірці судом. Якщо ж заявлена до стягнення сума не може бути верифікована та перевірена у ході судового розгляду, така вимога не підлягає задоволенню навіть за наявності загальних підстав для позову.
Як обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції, позивач не надав суду належного та такого, що можна перевірити, розрахунку обсягів теплової енергії, спожитої саме приміщенням відповідача. До матеріалів справи долучені лише пояснення та зведені таблиці, з яких неможливо встановити фактичний обсяг споживання теплової енергії відповідачем у кожному розрахунковому періоді та перевірити правильність такого розрахунку.
Зокрема позивач, обраховуючи обсяги теплової енергії на потреби опалення приміщення відповідача, послався на Методику, яка встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Методики №315 загальний обсяг спожитої у будинку теплової енергії у кожному розрахунковому періоді розподіляється на:
- обсяг спожитої теплової енергії на забезпечення загальнобудинкових потреб (визначається спрощено та складає 25% від загального обсягу, спожитої будинком, теплової енергії, згідно п. 8, розділу IV Методики, та розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень, згідно з п. 12 розділу IV Методики;
- обсяг спожитої теплової енергії на забезпечення безпосередньо опалення житлових та нежитлових приміщень (прим) визначається як різниця загального обсягу, спожитої у будинку, теплової енергії та обсягу теплової енергії донарахованої до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень, обсягу спожитої теплової енергії приміщень з транзитними мережами внутрішньобудинкової системи опалення та обсягу теплової енергії, спожитої на забезпечення загальнобудинкових потреб; розподіляється на площі житлових/нежитлових приміщень, підключених до ЦСО, пропорційно до площі кожного приміщення.
Тобто обсяг теплової енергії, спожитої на опалення житлових та нежитлових приміщень, визначається як різниця загального обсягу спожитої теплової енергії у будинку та обсягу теплової енергії витраченого на загальнобудинкові потреби, обсягу спожитої теплової енергії приміщень з транзитними мережами внутрішньобудинкової системи опалення, обсягу спожитої теплової енергії приміщень, що оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії, обсягу теплової енергії донарахованої до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень.
З наданої Інформації вбачається (стовпчики 4, 5), що площа усіх опалювальних приміщень у будинку (?Sоп.прим) кв.м. та площа житлових/нежитлових приміщень, підключених до ЦСО будинку (Sприм.) кв.м у період з 01.11.2022 по 30.04.2023 складає 3413,60 кв.м., проте вже у період з 01.05.2023 по 31.03.2025 – 3415,30 кв.м.
Судова колегія звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які підтверджують розмір загальної площі усіх приміщень у будинку (?Sоп.прим), опалювальної площі приміщень будинку (?Sпр), поверховість будівлі (для визначення частки спрощено), зокрема, технічний паспорт будинку, матеріали інвентаризаційної справи тощо. 
Разом з тим, від співвідношення розміру опалювальної площі приміщення відповідача і загальної опалювальної площі будинку залежить визначення обсягу теплової енергії на місця загального користування (МЗК), на забезпечення функціонування ВБСО, обсягу теплової енергії без розподільного обліку теплової енергії та відповідні нарахування плати.
Отже, як правомірно було встановлено судом першої інстанції, позивачем не надано вихідних даних, які є обов`язковою складовою для розрахунку, за відсутності яких неможливо визначити загальний обсяг теплової енергії, витраченої на потреби опалення приміщення відповідача.
Крім того, фактичний обсяг спожитої у будинку теплової енергії у розрахунковому періоді (Qоп. буд), Гкал (стовпчик 6 Інформації) містить показники, які не відповідають даним, зазначеним в актах зняття показників приладів обліку теплової енергії в житлових будинках. 
Зокрема, згідно з інформацією Qоп. буд за період 01.01.2023-31.01.2023 складає 72,7253000 Гкал, проте згідно з актом від 28.01.2023 споживання за приладом склало 70,971 Гкал; згідно з інформацією за період 01.02.2023-28.02.2023 складає 71,2985000 Гкал., проте згідно з актом від 26.02.2023 споживання за приладом склало 67,300 Гкал. Розбіжності також наявні у березні 2023 року, січні 2024 року, лютому 2024 року.
Також з наданої Інформації вбачається, що позивачем при обрахунку фактичного обсягу спожитої будинком енергії враховано обсяг спожитої теплової енергії опалювальних приміщень, що оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії (Qт.лічпр.j) (стовпчик 9) за січень 2023 року – 1,7543 Гкал, лютий 2023 року – 3,9985 Гкал, березень 2023 року – 2,7270 Гкал, січень 2024 року – 3,5085 Гкал, лютий 2024 року – 1,0086 Гкал. Проте матеріали справи не містять показників вузлів розподільного обліку. Крім того, як вже визначалось, такі покази є складовою формули донарахування.
Тобто з усіх перелічених вище складових формул, які потрібні для визначення частини теплової енергії витраченої на загальнобудинкові втрати, яка припадає на нежитлове приміщення відповідача, а також середнього питомого споживання теплової енергії та, відповідно, мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії, а також розміру донарахування обсягу теплової енергії, позивачем надано лише обсяги спожитої теплової енергії у будинку в цілому, а також наведено розрахунок обсягу теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення (25 % від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будинку).
Розрахунки інших складових формули середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень, а саме - сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення, через які прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення, загальної площі j-их опалюваних приміщень, оснащених вузлом розподільного обліку, загальної площі g-их опалюваних приміщень, оснащених приладами-розподілювачами теплової енергії, загальної площі i-их опалюваних приміщень, які не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, в матеріалах справи відсутні.
Натомість, позивачем зазначено лише про оснащення житлового будинку за адресою м. Кременчук, вул. Театральна, 35/6 вузлом комерційного обліку теплової енергії, що забезпечує загальний облік спожитої теплової енергії житловим будинком, а згідно з даними, наведеними позивачем у поясненнях, загальна площа опалювальних приміщень, оснащених вузлом розподільного обліку теплової енергії – 477,8 м2, загальна площа опалювальних приміщень, які не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії – 2937,5 м2. Як вже було зауважено колегією суддів, здійснити перевірку походження та правильності зазначених показників за відсутності підтверджуючих документів, не вбачається можливим.
Тобто, позивачем до матеріалів справи долучено лише пояснення та зведені таблиці, з яких неможливо встановити та підтвердити вищезазначені дані, а також перевірити правильність наведених розрахунків.
З урахуванням наведеного, з огляду на неможливість арифметичного розрахунку/перевірки судом суми позовних вимог, судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу в сумі 115369,82грн задоволенню не підлягають.
Крім того, враховуючи те, що судом встановлено недоведеність нарахування основної заборгованості, вимоги ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" щодо стягнення пені та 3% річних задоволенню не підлягають.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства відноситься змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, тягар доведення обставин, на які посилається сторона в обґрунтування своїх вимог та заперечень, лежить саме на ній.
Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази з урахуванням вимог ст.ст. 74 - 79, 86 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги та не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції та фактично зводяться до переоцінки обставин, встановлених місцевим судом, яким надана належна правова оцінка.
Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2026 у справі №917/2003/25 підлягає залишенню без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 254, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2026 у справі №917/2003/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2026 у справі №917/2003/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення; порядок і строки оскарження постанови передбачені ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя П.В. Демідова 

Суддя О.О. Крестьянінов