ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2475/26 Справа № 204/8990/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Василенко В. А. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 вересня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., 
за участю: 
захисника Кондратенка Д.А., 
потерпілого — адвоката Петренко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Кондратенка Д.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 на постанову Чечелівського районного суду міста Дніпра від 12 серпня 2026 року щодо 
ОСОБА_1 , голови Дніпропетровської обласної організації Товариства Червоного Хреста України, що розташована за адресою: м. Дніпро, тупик Будівельний, 12, 
визнану винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:
При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, Голова Дніпропетровської обласної організації Товариства Червоного Хреста України Лашко Л.П., перебуваючи 19 травня 2026 року за місцем своєї роботи, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, тупик Будівельний, 12, допустила порушення вимог ст.24 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а саме неправомірно відмовила в наданні інформації та документів на адвокатський запит №12 від 12 травня 2026 року адвоката Петренко І.В., діючої в інтересах ОСОБА_2 , що є порушенням права на отримання інформації та документів відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.212 – 3 КУпАП.
Постановою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 12 серпня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 425 гривень та стягнуто з останньої на користь держави судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Кондратенко Д.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у адміністративній справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. 
Вважає, що вищевказана постанова є незаконною та необґрунтованою. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що  ОСОБА_1 не мала наміру відмовити адвокату у наданні інформації, перешкодити здійсненню адвокатської діяльності або іншим чином обмежити права адвоката. Навпаки, з наданої відповіді прямо вбачається, що вона виходила з того, що дія розгляду адвокатського запиту по суті необхідно належним чином підтвердити повноваження адвоката, і саме тому повідомила про виявлені, як вона добросовісно вважала, недоліки ордера та можливість розгляду запиту після їх усунення. Тобто відсутні будь-які фактичні дані, які б свідчили про усвідомлене бажання не надати інформацію або про свідоме створення перешкод для її отримання. 
Також, відсутня необережність, оскільки допущена помилка не була наслідком недбалого чи несумлінного ставлення ОСОБА_1 до виконання своїх обов?язків.
Стверджує, що ані умислу, ані необережності у діях ОСОБА_1 не встановлено та матеріалами справи не доведено.
Зазначає, що зміст листа від 19.05.2026 року свідчить не про відмову у ненаданні інформації як остаточне рішення, а про повідомлення адресату про виявлену організацією невідповідність документа та можливість розгляду запиту після належного підтвердження повноважень адвоката.
Крім того, у постанові відсутні відомості про особу, передбачені законом, стосовно якої розглядається справа, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, місце проживання чи перебування.
Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явилася, про причини неявки суд не увідомила, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у її відсутність.
В суді апеляційної інстанції захисник Кондратенко Д.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Потерпіла — адвокат Петренко І.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.
Згідно із ч. 5 ст. 212-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, зокрема, неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена.
Вина ОСОБА_1 підтверджується поясненнями потерпілої — адвоката Петренко І.В. та дослідженими письмовими доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії № 0308 від 26 червня 2026 року; адвокатським запитом Петренко І.В., яка діяла в інтересах ОСОБА_2 на ім`я голови Дніпропетровської обласної організації Товариства Червоного Хреста України Лашко Л.П. від 12.05.2026 року про надання належним чином завірені копії документів а також інформації; копія листа-відмови Товариства Червоного Хреста України №657-1/30 від 19.05.2026 року; копія ордеру серії АЕ №1503290 від 12.05.2026 року та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2046.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 умислу чи необережності у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про те, що остання діяла добросовісно, помилково вважаючи ордер адвоката Петренко І.В. таким, що не відповідає вимогам законодавства, є необґрунтованими.
Як правильно встановив суд першої інстанції, адвокатський запит №12 від 12 травня 2026 року був направлений ОСОБА_1 як голові Дніпропетровської обласної організації Товариства Червоного Хреста України та містив прохання про надання інформації та копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту. До адвокатського запиту було долучено ордер від 12 травня 2026 року та копію дубліката свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
При цьому відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Зі змісту відповіді ОСОБА_1 від 19 травня 2026 року №657-1/30 вбачається, що по суті поставлених в адвокатському запиті питань інформацію та копії документів надано не було. Натомість повідомлено про нібито невідповідність долученого до запиту ордера вимогам чинного законодавства та зазначено, що розгляд запиту по суті буде можливим за умови його оформлення відповідно до вимог законодавства. Отже, її зміст свідчить про фактичну відмову у наданні запитуваної інформації та копій документів. Саме така неправомірна відмова є об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.
Посилання на те, що у відповіді не містилося остаточної відмови, а лише повідомлялося про можливість розгляду запиту після усунення недоліків, не спростовує встановленого судом факту вчинення адміністративного правопорушення. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачає можливості відкладення розгляду адвокатського запиту до моменту, коли адресат визнає подані адвокатом документи належними, якщо такі документи відповідають установленим законом вимогам.
При цьому судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що наведене у відповіді від 19 травня 2026 року посилання на обов`язковість зазначення в ордері номера посвідчення адвоката України, а також відомостей про те, ким і коли таке посвідчення видане, ґрунтувалося на положенні, яке на момент надання відповіді вже не містило відповідної вимоги.
Зокрема, рішенням Ради адвокатів України від 07 червня 2025 року №66 до Положення про ордер на надання правничої допомоги були внесені зміни, якими з підпункту 12.5 виключено слова щодо номера посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане. Таким чином, на момент направлення адвокатського запиту №12 від 12 травня 2026 року зазначена вимога не була чинною, а тому посилання на її недотримання як на підставу для ненадання інформації та документів було безпідставним.
Тому твердження про те, що ОСОБА_1 діяла добросовісно, керуючись положеннями нормативного акта, не звільняє її від відповідальності за неправомірну відмову у наданні інформації. Сам по собі статус особи як такої, що не має юридичної освіти, не є підставою для невиконання встановленого законом обов`язку, тим більше за умови, коли саме на підставі помилкового застосування нечинної редакції положення було відмовлено у наданні інформації на адвокатський запит.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 як умислу, так і необережності.
Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Відповідно до ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
У цьому випадку ОСОБА_1 , будучи особою, до якої надійшов адвокатський запит та яка, як керівник відповідної організації, була зобов`язана забезпечити його розгляд у порядку, визначеному законом, прийняла рішення не надавати запитувану інформацію та документи, пославшись на конкретну, як вона вважала, правову підставу. При цьому така підстава фактично не існувала, оскільки вимога, на яку вона послалася, була виключена з Положення до моменту надання відповіді.
Отже, невиконання встановленого законом обов`язку було наслідком саме її рішення не надати запитувану інформацію з мотивів невідповідності ордера вимогам, яких на час розгляду запиту законодавством уже не встановлювалося. За таких обставин доводи про повну відсутність вини зводяться до незгоди з правовою оцінкою її дій та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі обставини не спростовують правильності висновку суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, а фактично зводяться до іншої оцінки встановлених у справі обставин та доказів.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у постанові суду першої інстанції відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, колегія суддів зазначає таке, суддя апеляційного суду зазначає наступне.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому зазначено передбачені ст. 256 КУпАП відомості, необхідні для вирішення справи, зокрема, відомості про особу, стосовно якої складено протокол, — ОСОБА_3 , її посаду та місце роботи — голова Дніпропетровської обласної організації Товариства Червоного Хреста України, а також дату, місце та суть адміністративного правопорушення, посилання на відповідну норму КУпАП та інші необхідні відомості. Отже, вимоги ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення дотримані, а наведені в ньому відомості давали суду першої інстанції можливість встановити особу, стосовно якої здійснювався розгляд справи, та вирішити справу по суті.
При цьому з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, а її інтереси під час судового розгляду представляв захисник Кондратенко Д.А., який заперечував проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та просив закрити провадження у справі.
Таким чином, відсутність у тексті постанови суду першої інстанції окремих анкетних відомостей про ОСОБА_1 сама по собі не свідчить про те, що судом не було встановлено особу, щодо якої розглядалася справа, та не призвела до порушення її права на захист.
Крім того, такі недоліки постанови не перешкоджають її виконанню, оскільки особу, притягнуту до адміністративної відповідальності, можливо належним чином ідентифікувати за сукупністю відомостей, що містяться у матеріалах справи, зокрема за протоколом про адміністративне правопорушення, у якому зазначено її прізвище, ім`я, посаду та місце роботи.
Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Отже, наведені захисником обставини щодо відсутності в постанові окремих анкетних даних особи не свідчать про такі порушення вимог КУпАП, які вплинули або могли вплинути на правильність вирішення справи, не перешкоджають ідентифікації ОСОБА_1 та виконанню постанови, а тому не можуть бути підставою для її скасування.
Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд дійшов висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо неї Радою адвокатів Дніпропетровської області.
Враховуючи зазначене, судом ретельно було досліджено надані в судовому засіданні пояснення та письмові докази на підтвердження наявності вини голови Дніпропетровської обласної організації Товариства Червоного Хреста України ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, а тому вказана відмова в надані інформації є неправомірною.
Отже, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника Кондратенка Д.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Чечелівського районного суду міста Дніпра від 12 серпня 2026 року – залишити без задоволення.
Постанову Чечелівського районного суду міста Дніпра від 12 серпня 2026 року щодо ОСОБА_1 , яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду        О.Є. Джерелейко