Провадження № 2/742/267/26 
Єдиний унікальний № 742/4214/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: 
головуючої - судді Короткої А.О.,
при секретарі судового засідання – Бурмаці Є.В., 
за участю:
представника позивача – адвоката Фесика І.А.,
представника відповідача – адвоката Жайворонка І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Фесик Ігор Анатолійович, до ОСОБА_2 , представник відповідача – адвокат Жайворонко Ігор Вікторович, про стягнення заборгованості за комунальні послуги, - 

В С Т А Н О В И В:

Адвокатом Фесиком І.А. було подано до суду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за комунальні платежі в сумі 52137,62 грн, а також судові витрати по справі.
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , після смерті якого ОСОБА_1 успадкував право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
На момент смерті ОСОБА_3 у зазначеній квартирі проживав відповідач ОСОБА_2 разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 на підставі договору найму квартири. Після прийняття спадщини позивачем відповідач залишився проживати у квартирі. Сторони домовилися, що розмір орендної плати за користування квартирою становить 1200,00 грн за місяць, також на ОСОБА_2 покладалися обов`язки по сплаті комунальних послуг.
17.06.2024 ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_5 договір-купівлі продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 звільнив квартиру та запевнив власника, що заборгованості за надання комунальних послуг немає, проте згодом виявилося, що відповідач припинив сплачувати комунальні платежі ще у 2022 році.
Станом на день укладення договору купівлі-продажу борг за комунальні платежі становив: послуги з водопостачання та водовідведення – 6497,68 грн, теплопостачання-35264,01 грн, доставка газу – 290,30 грн, послуги з вивезення сміття – 814,93 грн, ЖЕК – 5258,78 грн, електроенергія – 4012,32 грн, а всього 52137,62 грн.
Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, ОСОБА_2 визнавав заборгованість, однак станом на сьогоднішній день, відповідач відмовляється у добровільному порядку погасити заборгованість.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що договір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був усний, на підтвердження чого ОСОБА_2 щомісячно сплачував позивачу орендну плату.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, мотивуючи це тим, що договір у письмовій формі між сторонами не укладався. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 виїхав з квартири, там залишилася проживати його дружина ОСОБА_4 .
Вислухавши думку учасників справи, дослідивши наявні у справі докази та вивчивши всі матеріали справи, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №47876492 26.05.2017 ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину, на підставі якого став власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п.11).
Згідно з копією договору купівлі-продажу від 17.06.2024 ОСОБА_1 продав квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.10).
Зі скріншотів переписки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що відповідач визнавав заборгованість, проте не бажав її сплачувати у добровільному порядку через відсутність коштів (а.п.40-48).
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила суду, що є колишньою дружиною відповідача ОСОБА_2 , з яким вони винаймали у позивача квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , за 1200,00 грн. У червні 2023 року вона виїхала з цієї квартири, а ОСОБА_2 залишився проживати у ній до червня 2024, так як саме до цього часу їхня спільна дитина відвідувала там батька. Крім того, свідок підтвердила наявність у колишнього чоловіка боргів за сплату комунальних послуг, оскільки протягом спільного проживання вона також час від часу здійснювала оплату комунальних послуг за вказаною адресою через інтернет-банкінг, де згодом могла спостерігати, як після її виїзду з квартири, у якій вони спільно проживали з чоловіком, розмір боргів за комунальні послуги поступово збільшувався. 
Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц.
Згідно з копіями платіжних інструкцій ОСОБА_2 сплачував ОСОБА_1 щомісячно по 1200,00 грн (а.п.12-39). 
Таким чином, відповідач своїми діями, а саме: сплатою орендної плати, оскільки інших договірних зобов`язань між позивачем та відповідачем не існувало, як запевнила суд свідок ОСОБА_4 , підтвердив укладення договору оренди квартири.
Відповідно до ст.526-527 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до cтатті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином.
Положеннями статей 610 та 612 ЦК України передбачено,що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Так, відповідно до наданих позивачем квитанцій, заборгованість за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , станом на травень 2024 року становить 48125,50 грн, а саме: послуги з розподілу газу – 290,30 грн, послуги з перевезення та захоронення ТПВ – 814,93 грн, послуги утримання будинку та прибудинкової території – 5258,48 грн, послуги з постачання води та водовідведення – 6497,58 грн, послуги з опалення – 35264,21 грн (а.п.7-9). 
На підтвердження заборгованості ОСОБА_2 за послугу з надання електроенергії в розмірі 4012,32 грн позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу.
За таких обставин, оскільки судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено усний договір оренди квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за умовами якого позивач мав сплачувати орендну плату в розмірі 1200,00 грн та оплачувати комунальні платежі, однак своє зобов`язання в частині сплати комунальних послуг не виконував, в результаті чого утворилася заборгованість, яка відповідно до наданих позивачем квитанцій становить 48125,50 грн, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованость у розмірі 48125,50 грн. 
На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов підлягає частковому задоволенню (92%), то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений при подачі позову в розмірі 891,46 грн.
На підставі наведенного та керуючись ст.2, 4, 12, 13, 76, 77, 79, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 284, 352, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ), представник позивача - адвокат Фесик Ігор Анатолійович (адреса: вул.Соборна, буд.46, оф.1, м.Прилуки, Чернігівська область, 17500), до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) про стягнення заборгованості за комунальні послуги – задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованість за комунальні послуги у розмірі 48125 (сорок вісім тисяч сто двадцять п`ять) гривень 50 копійок.

В іншій частині позову – відмовити.

Стягнути з  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 891 (вісімсот дев`яносто одна) гривня 46 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду. 

Повне судове рішення складено та підписано 14.09.2026.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Анна КОРОТКА