ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року | м. Львів | Справа № 460/7498/25 пров. № А/857/5351/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Мандзія О.П.,
Суддів: Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року у справі № 460/7498/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя у І інстанції – Щербаков В.В.
дата ухвалення рішення – 08.12.2025,
місце ухвалення рішення - м. Рівне,
дата складення повного тексту рішення – 08.12.2025,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач 1), у якому позивач просить суд: 
визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області оформлену рішенням від 26.03.2025 №172750002184 у переведенні на інший вид пенсії, на пенсію за віком, яка призначається відповідно до розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області перевести позивача з 19.03.2025 на пенсію за віком відповідно до пункту 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби період роботи: з 02 червня 2003 року по 23 лютого 2021 року на посаді спеціаліста-землевпорядника у Білашівській сільській раді Острозького району Рівненської області, відповідно до пункту 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, обчисливши розмір пенсії в розмірі 60 відсотків сум вказаних у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 14 виданій 04.03.2025 Острозькою міською радою Рівненської області та довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 15 виданій 04.03.2025 Острозькою міською радою Рівненської області.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має право на призначення пенсії державного службовця, оскільки має більше 10 років державної служби станом на 01.05.2016. Зокрема, відповідач не зарахував позивачу період його служби на посаді спеціаліста-землевпорядника у Білашівській сільській раді Острозького району Рівненської області з 02.06.2003 по 23.02.2021.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року у справі № 460/7498/25 позов задоволено.
Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 26.03.2025 № 172750002184 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію по віку відповідно до пункту 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області перевести ОСОБА_1 з 19.03.2025 на пенсію за віком відповідно до пункту 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби період роботи: з 02 червня 2003 року по 23 лютого 2021 року на посаді спеціаліста-землевпорядника у Білашівській сільській раді Острозького району Рівненської області, відповідно до пункту 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, обчисливши розмір пенсії в розмірі 60 відсотків сум вказаних у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 14 виданій 04.03.2025 Острозькою міською радою Рівненської області та довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 15 виданій 04.03.2025 Острозькою міською радою Рівненської області.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, оскільки вважає, що вказане судове рішення прийняте з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що відповідач відмовив у переведенні позивача на пенсію державного службовця, оскільки позивач не мав для цього необхідного стажу державної служби. Зокрема, позивачу не зарахований до державної служби час його роботи в органах місцевого самоврядування, зважаючи на те, що посадові особи органів місцевого самоврядування не є державними службовцями.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення з мотивів, які наведені у рішенні суду першої інстанції
За приписами ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається у порядку письмового провадження.
У ч. 1 ст. 308 КАС України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволенні вимог відповідача, виходячи із такого.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується письмовими доказами, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та з 06.06.2020 отримує пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
19.03.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Рівненській області із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII, яку за принципом екстериторіальності було скеровано до ГУ ПФУ в Львівській області.
26.03.2025 відповідач прийняв рішення № 172750002184, яким відмовив позивачу у переході на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».
Вказане рішення мотивоване тим, що стаж державної служби Грищука Л.Л. станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889 - VIII), без врахування періоду роботи в органах місцевого самоврядування з 01.02.1996 по 31.12.2002 становить 06 років 11 місяців 00 днів, що є недостатнім для переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». 
Позивач не погодившись з цим рішенням звернувся з адміністративним позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889 - VIII) мав необхідний стаж державної служби 10 років, з врахуванням періоду роботи позивача в органах місцевого самоврядування з 02.06.2003 по 23.02.2021. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів керується таким.
Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV), в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
До 01.05.2016 року діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-VIII).
Згідно з частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
З 01.05.2016 року набрав чинності новий Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).
Статтею 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, з 01.05.2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Також, згідно з пунктом 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених чинним на той час законодавством.
Обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року (до моменту вступу в дію Закону № 889-VII) здійснювалося відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283). 
Відповідно до п. 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба)на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III від 07.06.2001, в органах місцевого самоврядування встановлюються категорії посад: п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост; шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад; сьома категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.
Апеляційний суд на підставі записів у трудовій книжці встановив, що позивач: 
з 01.02.1996 прийнятий на посаду землевпорядника в Білашівську сільську раду Острозького району Рівненської області;
з 05.02.1996 присвоєний 14 ранг державного службовця відповідно до статті 26 Закону України «Про державну службу»;
з 27.05.1996 звільнений з посади землевпорядника сільської ради в порядку переводу в районний відділ земельних ресурсів;
з 28.05.1996 прийнятий на посаду спеціаліста II категорії по Білашівській сільській раді Острозького району Рівненської області в Острозький районний відділ земельних ресурсів;
з 01.11.1998 присвоєний 13 ранг державного службовця;
з 31.12.2002 звільнений з посади спеціаліста по Білашівській сільській раді у зв`язку з скороченням штату на підставі ст. 40 КЗпП України;
з 02.06.2003 призначений спеціалістом землевпорядником у Білашівській сільській раді Острозького району Рівненської області, та прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування;
з 23.02.2021 звільнений із займаної посади спеціаліста-землевпорядника Білашівської сільської ради, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Відповідно до наведених вище норм права, неведений вище стаж роботи позивача підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
Однак, позивач просив зарахувати до стажу державної служби період роботи з 02.06.2003 року по 23.02.2021 року.
Водночас, зі змісту спірного рішення видно, що відповідач не зарахував позивачу період роботи з 01.02.1996 по 31.12.2002.
Разом з тим, відповідач в прийнятому рішенні не вирішив питання щодо наявності підстав для зарахування чи відмови у зарахуванні до стажу державної служби періоду роботи позивача після прийняття ним присяги державного службовця 27.05.1996 та по 01.05.2016 та після цієї дати із зазначенням обґрунтувань щодо підстав відмови такого зарахування.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що для призначення пенсії відповідно до розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ значення має лише стаж набутий на державній службі чи посадах прирівняних до державної служби до 01.05.2016.
За таких обставин рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.03.2025 № 172750002184 є протиправним та правомірно скасоване судом першої інстанції з покладенням на відповідача обов`язку, спрямованого на ефективне відновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, ураховуючи наведені вище мотиви, апеляційна скарга задоволенню не підлягає. У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги також відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року у справі № 460/7498/25 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя | | О. П. Мандзій
судді | | Л. Я. Гудим
| | В. Я. Качмар