| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 754/11591/25 Суддя (судді) першої інстанції: Буша Н.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Терези Ю.О.,
суддів: Безименної Н.В., Черпака Ю.К.,

за участю секретаря судового засідання: Писаренко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26.03.2026 у справі за позовом ОСОБА_1 до Старшого інспектора сектору відділу протидії домашньому насиллю Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві Сіренка Ігоря Олександровича, Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання неправомірними дій старшого інспектора сектору відділу протидії домашньому насиллю та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до старшого інспектора сектору відділу протидії домашньому насиллю Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Сіренка Ігоря Олександровича, Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - Скаржник), у якому просив:
- визнати дії старшого інспектора сектору відділу протидії насиллю Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Сіренко Ігоря Олександровича по складанню постанови про застосування адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕГА № 1771304 від 17.05.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності і застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 гривень - неправомірними;
- постанову старшого інспектора сектору відділу протидії насиллю Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Сіренко Ігоря Олександровича по складанню постанови про застосування адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕГА № 1771304 від 17.05.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності і застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 гривень - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП стосовно позивача, закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначав про безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26.03.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора сектору відділу протидії домашньому насиллю Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції Сіренка Ігоря Олександровича, Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання неправомірними дій старшого інспектора сектору відділу протидії домашньому насиллю та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задоволено:
- визнано дії старшого інспектора сектору відділу протидії насиллю Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Сіренко Ігоря Олександровича по складанню постанови про застосування адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕГА № 1771304 від 17.05.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності і застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 гривень - неправомірними;
- скасовано постанову серії ЕГА №17771304 від 17.05.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.;
- провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП,- закрито; 
- стягнуто з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 605,60 грн.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив, зокрема, з такого:
- Постанова не містить належного обґрунтування та інформації, у чому полягав завідомо неправдивий виклик працівників поліції, враховуючи обставини, які відбувалися 17.05.2025 і про які Позивач повідомив, зателефонувавши за номером «102»;
- доказів вчинення Позивачем правопорушення суду не надано, Головне управління Національної поліції у місті Києві також не надало доказів того, чому працівники поліції дійшли висновку про вчинення Позивачем завідомо неправдивого виклику.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Скаржник подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог до Скаржника відмовити повністю.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції надав неякісну оцінку доказам, рішення суду є необґрунтованим, містить висновки, що не відповідають обставинам справи, та прийняте з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права.
Скаржник наголошує, що від інших мешканців будинку не надходили звернення з заявою чи висловленням занепокоєння щодо можливих протиправних дій щодо мешканців квартири НОМЕР_2 , що, на думку Скаржника, може свідчити про неправдивість звернення Позивача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
У відзиві Позивач, зокрема, звертає увагу на такі обставини:
- відсутність складу правопорушення, за яке Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності;
- визнання Відповідачем у листі від 09.06.2025, адресованому мешканцю квартири НОМЕР_1 ОСОБА_2 , факту правопорушення у квартирі НОМЕР_2 ;
- поліція умисно приховувала Постанову для ускладнення процесу її оскарження.
Інспектор сектору відділу протидії домашньому насиллю Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Сіренко Ігор Олександрович правом на подання відзиву не скористався.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Скаржника, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, витребувано матеріали справи № 754/11591/25 з Деснянського районного суду міста Києва.
Після надходження матеріалів справи № 754/11591/25 до Шостого апеляційного адміністративного суду справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін 09.09.2026.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, у ніч з 16.05.2025 на 17.05.2025 за місцем свого проживання Позивач викликав наряд поліції у зв`язку з гучними звуками у квартирі НОМЕР_2 будинку , у якому проживає Позивач, що створювали враження серйозної сварки або фізичного насилля між людьми. 
Через 40-НОМЕР_6 хвилин після виклику поліції приїхали два працівники поліції. 
З метою підтвердження обґрунтованості виклику поліції, Позивач запропонував послухати та подивитись зроблені відеозаписи, від чого працівники поліції відмовились. Працівники поліції та Позивач піднялися ліфтом на 7-й поверх будинку, підійшли до вказаної квартири, але там вже було тихо. Тоді капітан поліції Сіренко І.О. звинуватив Позивача у безпідставному, хибному виклику поліції і сказав, що за це Позивач буде платити штраф. 
Реагуючи на звинувачення, Позивач написав заяву начальнику Деснянського управління поліції, яку працівники поліції забрали та залишили місце виклику. 
Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення ЕГА № 1771304 від 17.05.2025, складеною старшим інспектором сектору відділу протидії домашньому насиллю Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції Сіренком І.О., Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, накладено штраф в розмірі 3400 грн.
Суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених при розгляді справи, відображено у Постанові таким формулюванням:
«17.05.2025 року о 03:00 год. Безпідставно здійснила хибний виклик спецслужб, а саме працівників поліції. Виклик свого підтвердження не знайшов».
Місцем скоєння адміністративного правопорушення вказано: АДРЕСА_7.
Прізвище особи, відносно якої винесено Постанову:  ОСОБА_4 .
19.05.2025 Позивач звернувся до начальника Деснянського УП ГУ НП у м. Києві із заявою, у якій просив видати постанову, якщо така існує, про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за хибний виклик поліції 17.05.2025 року для її подальшого оскарження. 
Відповідь на заяву Позивача Деснянське УП ГУ НП у м. Києві не надало. Постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ЕГА № 1771304 від 17.05.2025 (далі - Постанова) Позивач отримав лише 10.07.2025, одночасно на мобільний телефон Позивача надійшло повідомлення про арешт його рахунків. 
Не погоджуючись з Постановою, Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Нормативне регулювання спірних правовідносин на момент їх виникнення

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до абз. 1-2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 31, статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», з метою забезпечення організації застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026 затверджено Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (далі - Інструкція № 1026).
Відповідно до п. 4-6 розділу ІІ Інструкції № 1026 під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.
У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.
Після прибуття до місця постійної дислокації портативний відеореєстратор або карта пам`яті передається відповідальній особі.
Відповідно до п. 1 розділу VII Інструкції № 1026 під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.
Стаття 1 КУпАП визначає, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є, зокрема, охорона прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Частина 1 ст. 268 КУпАП встановлює, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210^-1 цього Кодексу, а також про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279^-1-279^-9 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122^-2, частинами другою, третьою статті 132^-1, статтею 132^-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
У випадках, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132^-2 цього Кодексу (ч. 5 ст. 258 КУпАП).
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення (ч. 1 ст. 276 КУпАП). 
Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279 КУпАП).
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення (ч. 1 ст. 283 КУпАП).
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення (ч. 2 ст. 283 КУпАП).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Оцінка висновків суду першої інстанції і доводів учасників справи

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вимоги апеляційної скарги стосуються позовних вимог до Скаржника, тому колегія суддів перевіряє правильність висновків суду першої інстанції тільки у цій частині. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторн, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, при вирішенні справи колегія суддів виходить з такого.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність факту вчинення Позивачем правопорушення, за яке до Позивача застосовано адміністративне стягнення, і обґрунтував свій висновок такими доводами:
- Постанова не містить належного обґрунтування та інформації, у чому полягав завідомо неправдивий виклик працівників поліції, враховуючи обставини, які відбувалися 17.05.2025 і про які Позивач повідомив, зателефонувавши за номером «102»;
- доказів вчинення Позивачем правопорушення суду не надано, Головне управління Національної поліції у місті Києві також не надало доказів того, чому працівники поліції дійшли висновку про вчинення Позивачем завідомо неправдивого виклику.
Колегія суддів, дослідивши обставини і матеріали справи, погоджується з вказаними доводами суду першої інстанції і, оцінюючи доводи апеляційної скарги і заперечення проти таких доводів, наведені Позивачем, виходить з такого.
Спірним у цій справі є висновок Скаржника про вчинення Позивачем порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, а саме: завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.
Відповідно до абз. 1-2 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Отже, Скаржник як суб`єкт владних повноважень, має довести факт вчинення Позивачем правопорушення, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.
Визначальним для встановлення факту вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, є доведення не просто неправдивості виклику, а завідомої неправдивості.
Як правильно встановив суд першої інстанції, єдиним доказом факту вчинення Позивачем адміністративного правопорушення є сама Постанова.
Дослідивши текст Постанови, колегія суддів констатує, що у п. 6 Постанови не встановлено, що виклик поліції був завідомо неправдивим, оскільки, згідно з використаним формулюванням, правопорушення полягає у безпідставному здійсненні хибного виклику.
У цій справі суб`єктом владних повноважень не доведено, що виклик Позивачем поліції був завідомо неправдивим, як не доведено і власне неправдивість виклику.
До матеріалів справи разом з відзивом на позовну заяву Відповідач надав копії матеріалів розгляду звернення Позивача (а.с. 46-53), картки виклику ЄО № 38363 від 17.05.2025 (а.с. 54), рапорту Сіренка І.О. (а.с. 57).
Колегія суддів зауважує, що у межах розгляду звернення Позивача від 17.05.2025 було опитано одну особу - консьєржа будинку, яка мешкає у квартирі НОМЕР_3 і не була свідком подій (а.с. 47), про які у своєму зверненні повідомив Позивач, і які відбувалися на сьомому поверсі будинку. Мешканці інших квартир для з`ясування факту і обставин вчинення Позивачем адміністративного правопорушення не опитувалися.
Водночас разом з позовною заявою Позивач надав копію колективної заяви, зареєстрованої сектором документального забезпечення Деснянського управління поліції 19.05.2025 (а.с. 11). Вказана колективна заява містила інформацію про події, у зв`язку з якими Позивач викликав поліцію, і була підписана мешканцями квартир НОМЕР_1, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 із зазначенням контактного номеру телефони кожної з осіб, що поставили свій підпис на заяві. Жодна з цих осіб ні під час розгляду звернення Позивача, ні у межах розгляду справи про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП не була опитана.
Колегія суддів відхиляє посилання Скаржника на те, що колективна заява була подана через два дні після розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки у спірному випадку має значення те, що працівниками поліції взагалі не вживалися заходи до з`ясування дійсних обставин, які стали причиною звернення Позивача до поліції, а колективна заява свідчить, що у події, яка мала місце 17.05.2025 і за фактом якої Позивач викликав поліцію, були свідки.
Перевіряючи, чи була Постанова винесена у порядку і у спосіб, встановлений законом, колегія суддів враховує, що до матеріалів справи не надано доказів повідомлення Позивача про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також ознайомлення Позивача з правами, передбаченими ч. 1 ст. 268 КУпАП.
У цій справі сторонами не заперечується, що Постанова складалася за відсутності Позивача, що, з урахуванням встановлених судом першої інстанції і перевірених судом апеляційної інстанції обставин, свідчить про порушення права Позивача на захист своїх інтересів під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Колегія суддів звертає увагу, що Скаржником до матеріалів справи не було надано відеозаписи з бодікамер поліцейських, що прибули на виклик 17.05.2025.
Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Відповідно до п. 1 розділу VII Інструкції № 1026 під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.
У цій справі суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій під час винесення оскаржуваної Постанови, у тому числі додержання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлення Позивача про його права.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, КУпАП зобов`язує суб`єкта владних повноважень, що використовує свої повноваження, перед прийняттям рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, зібрати всі докази, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростувати надані свідчення. Дії Позивача працівником поліції кваліфіковані за ст. 183 КУпАП без зазначення доказів про вчинене ним правопорушення, що підтверджується Постановою. Докази про вчинення Позивачем правопорушення до суду також не надано.
Апеляційна скарга не містить посилань на конкретні порушення, допущені судом першої інстанції, зокрема, під час оцінки доказів.
Більше того, Скаржник посилається на передбачені ст. 268 КУпАП права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проте не надав доказів додержання вказаних прав Позивача під час винесення Постанови.
Як зазначалося, єдиним доказом вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення, є оскаржувана Постанова. 
Як правильно зазначив суд першої інстанції, у межах цієї справи Скаржник не довів, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було з`ясовано передбачені ст. 280 КУпАП обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі Скаржник не навів доводи, які могли б свідчити про наявність підстав для її задоволення.
Колегія суддів враховує, що, згідно з п. 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи на підставі належних і допустимих доказів і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26.03.2026 залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26.03.2026 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач Ю.О. Тереза

Судді Н.В. Безименна

Ю.К. Черпак