Справа № 308/7166/26

Р І Ш Е Н Н Я 
 І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Шумило Н.Б.
за участю секретаря судового засідання – Дуб В.І.
представника позивача – адвоката Козара М.В.
відповідача - ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Цебрика Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, в режимі відеоконференції з власних технічних засобів, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш-Добробут.» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи
Товариство з обмеженою відповідальністю «Наш-Добробут.», в інтересах якого діє адвокат Козар Михайло Володимирович, звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , у якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача солідарно заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком, за період з 01.10.2017 р. по 31.05.2024 року у розмірі 10129,45 грн., інфляційні витрати в розмірі 3591,58 грн., пеню в розмірі 1899,60 грн., 3% річних в розмірі 1591,58 грн., а всього стягнути 17200,54 грн., судові витрати у розмірі 7828, 00 грн.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 23.12.2016 №437, прийнятого за наслідками проведеного конкурсу з призначення управителів багатоквартирних будинків у м. Ужгороді, ТОВ «Наш-Добробут.» було визначено управителем багатоквартирних будинків у м. Ужгороді, зокрема у багатоквартирних будинках, визначених у Додатку 1 до цього рішення, у тому числі у багатоквартирному будинку, в якому розміщений об`єкт нерухомого майна відповідача.
Відповідно до п. 2 вказаного рішення виконкому Ужгородської міської ради від 23.12.2016 №437 на Департамент міського господарства Ужгородської міської ради будо покладено укласти з призначеними управителями договори про надання послуг із управління багатоквартирними будинками строком на 1 рік на умовах, визначених конкурсною комісією.
28 грудня 2016 року між ТОВ «Наш-Добробут.» (надалі Управитель) та Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради укладено договір про надання послуг з управління будинком, прибудинковою територією та об`єктами благоустрою (з подальшими змінами та доповненнями).
31 грудня 2018 року між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради та ТОВ «Наш-Добробут.» укладено додаткову угоду про внесення змін до договору про надання послуг з управління будинком, прибудинковою територією, та об`єктами благоустрою від 28.12.2016р. Цією додатковою угодою сторони вирішили викласти цей договір у новій редакції.
Договір має додатки, що є невід`ємною його частиною.
Згідно пунктів 1-3 вищезазначеного договору Управитель зобов`язання надавати співвласниками послугу Управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В даному випадку управителя було визначено на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради.
Вартість послуг згідно додатків 1 до договору від 28.12.2016 року становить: з 01.01.2017 року 1,3538 грн., з 01.01.2018 року 1,6351 грн., з 01.01.2019 року 2,61 грн., з 01.01.2020 року 3,13 грн., з 01.01.2021 року 3,73 грн., з 01.01.2022 року 4,13 грн., 01.01.2023 року 4,13 грн., з 01.01.2024 року грн.за 1 кв.м. загальної площі майна.
Право приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .
Особовий рахунок № НОМЕР_1 щодо нарахування та обліку платежів за послугу по даній квартирі оформлено на ім`я власника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .
Таким чином на відповідача законом та договором покладається обов`язок сплати на користь позивача послуг за управління будинком.
Позивач виконує свої зобов`язання з утримання будинку належним чином. Відповідач до позивача (управителя) для проведення перевірки якості надання послуг не звертався, акт - претензія не складався та до позивача не надходив.
Відповідач свого зобов`язання зі сплати наданих послуг не виконує, через що за ним утворилася заборгованість за період з 01.10.2017 року по 31.05.2024 року включно, сума якої згідно розрахунку становить 10,129,45 гривень. 
Відповідно до п.24 Додаткової угоди від 31.12.2018р. про внесення змін до договору про надання послуг з управління будинком, прибудинковою територією та об`єктами благоустрою від 28.12.2016р., за несвоєчасне та/або не в повному обсязі внесення плати за послугу з управління співвласники сплачують пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожний день прострочення.
Сума на яку заборгованість збільшується внаслідок інфляції станом на 31.03.2026 року становить 3549,91 грн. 
Сума на яку заборгованість збільшується з урахуванням пені у розмірі 0,01% за кожен день прострочення, станом на 30.06.2024 року становить 1899,60 грн.
Сума на яку заборгованість збільшується з урахуванням, 3% річних від простроченої суми станом на 30.06.2024 року становить 1591,58 гривень. 
Таким чином загальна сума заборгованості відповідача за послуги з управління будинком, з урахуванням встановленого індексу інфляції, пені та 3% річних, становить 17200,54 гривень.

Процесуальні дії по справі, заяви учасників
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.05.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, про що повідомлено сторони. 
30.06.2026 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Цебрик Любомир Васильович через підсистему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що в договорі від 28.12.2016 (п. 18) зазначено, що він діє до 28.12.2017. 31.12.2018, тобто після закінчення договору від 28.12.2016, сторони уклали угоду, якою внесли зміни у договір від 28.12.2016, який вже припинився, а тому правового значення додаткова угода від 31.12.2018 не має, правові наслідки у вигляді виникнення прав та обов`язків не виникли. Тому позивач не може посилатися як на підставу своїх вимог на додаткову угоду від 31.12.2018 та наступні угоди, договори, додатки, підписані після закінчення договору від 28.12.2016, оскільки основний і перший договір, який в подальшому сторони намагалися змінювати, припинився 28.12.2017.
Позивач не має права самовільно визначати площу квартири відповідача своєю довідкою, яка не є належним і допустимим доказом в розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК. 
Представник відповідача вважає, що позивач та міська рада не могли у договірному порядку встановлювати тарифи на комунальні послуги в додатку у договорі від 28.12.2016 з позивачем. До повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону - п. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (втратив чинність 10.06.2018). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом – ч. 4 ст. 14 Закону. Позивач не подав докази, що зазначені в договорах, угода, додатках тарифи встановлені рішенням Ужгородської міської ради.
Відповідач заперечує ту обставину, що позивач у спірний період надавав послуги і виконував роботи, передбачені договором з міськрадою, а тому фактичних підстав для їх оплати зі сторони відповідача, якому позивач всупереч п.п. 11 п. 10 договору від 28.12.2017 не пропонував укласти договір про надання послуг, немає. В договорі від 28.12.2016 (п.п. 7 п. 11) позивач має право отримувати плату від мешканців об`єкта за надані житлово-комунальні послуги. Водночас ні в розрахунку заборгованості, ні в позові немає відомостей про те, за які саме послуги, перераховані в Додатку 1 до договору від 28.12.2016 чи інших додатках, з управління будинком нараховано відповідачу плату. Крім того, позивач зазначає останнім місяцем нарахування заборгованості травень 2024, хоча договір нібито укладався на рік. Якщо договір припинився посеред року, це може означати відмову міськради від договору з позивачем у зв`язку з ненаданням послуг. Крім того, позивач повинен заявити позов до усіх співвласників квартири. 
Відповідач не мала коштів сплачувати вартість послуг, які нібито надавалися позивачем, оскільки не мала доходів у період з червня 2017 до квітня 2026, а отримувала лише невелику соціальну допомогу у вигляді пенсії по інвалідності. Так, за вересень 2017 року відповідач отримав 1312 грн. пенсії з поступовим зростанням її розміру до 3 725 грн. за травень 2026. 
Представник вказує, що оскільки позивач подав позов 15.05.2026, то всі нарахування заборгованості, які припадають на періоди, після яких з врахуванням зупинки спливу позовної давності минуло більше 3-х років, не можуть бути стягнуті за спливом строку позовної давності, про застосування якої заявляє відповідач. 
Щодо стягнення пені діє спеціальна позовна давність один рік (п. 1.ч. 1 ст. 258 ЦК України), яку відповідач просить застосувати до вимог позивача. Позивач не мав об`єктивних непереборних перешкод звернутися до відповідача раніше, водночас просить стягнути нарахування з 2017 року (8 років тому). 
Відповідач просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1000 грн. в разі задоволення позову. Позивач просить стягнути з відповідачів 500 грн. за послуги нотаріуса (видачу довідки), але додає довідку нотаріуса, в якій зазначено про сплату нотаріусу 3000 грн. за 6 довідок і не зазначає, яка частка оплати припадає на довідку, яка стосується квартири сім`ї ОСОБА_5 . 
Також зазначає, що представник позивача подав копії документів, якими обґрунтовує позовні вимоги, не засвідчені належним чином, оскільки засвідчувальний напис не містить дати такого засвідчення.
Представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити за не доведенням порушення прав позивача, за безпідставністю.
11.08.2026 року представник позивача – адвокат Козар М.В. в системі «Електронний суд» подав клопотання про доручення до матеріалів справи розрахунку, і просить дати йому оцінку під час винесення рішення.
20.08.2026 року представник позивача – адвокат Козар М.В. в системі «Електронний суд» подав клопотання про доручення до матеріалів справи доказів направлення до відома ОСОБА_2 та Пчолинській Н.І. клопотання ТОВ «Наш-Добробут.» від 11.08.2026 із розрахунком, який залучено до матеріалів справи.
31.08.2026 року представник позивача – адвокат Козар М.В. в системі «Електронний суд» подав клопотання про доручення до матеріалів справи копії документів із господарської діяльності позивача, які стосуються надання ним послуг із утримання будинків, зокрема по АДРЕСА_1 , які додаються із доказами направлення їх сторонам по справі та просить надати їм оцінку під час винесення рішення.
31.08.2026 року представник позивача – адвокат Козар М.В. в системі «Електронний суд» подав клопотання про доручення до матеріалів справи копії документів із господарської дільності Позивача, які стосуються надання ним послуг із утримання будинків, зокрема штатні розклати підприємства за 2017-2024 року, які додаються із доказами направлення їх сторонам по справі та просить надати їм оцінку під час винесення рішення.
Щодо вказаних клопотань представника позивача – адвоката Козар М.В. від 31.08.2026 слід зазначити наступне.
Положеннями ч.ч.2, 3, 4 ст.83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Частиною 8 ст. 83 ЦПК України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частинами першою та другою статті 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Отже, строк на подання відповідних клопотань, є процесуальним строком, який може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску за заявою учасника справи.
Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, ухвалою від 28.05.2026 року відкрито провадження у справі, клопотання про долучення доказів позивачем подано до суду лише 31.08.2026, тобто поза межами строків визначених у ст. 83 ЦПК України, заяви про поновлення строку не містить.
За наведеного, на підставі ч.2 ст. 126 ЦПК України вказані клопотання залишаються судом без розгляду та оцінка доданим до клопотання документам не надавалась.
03.09.2026 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Цебрик Любомир Васильович у судовому засіданні подав копію відповіді Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради від 02.06.2026 року з додатками та просив долучити таку до справи та поновити строк для подання даних доказів, у зв`язку із тим, що відповідач лише тепер отримала відповідь на поданий 24.08.2026 року запит.
Враховуючи наведені представником відповідача обставини та отримання відповідачем відповіді на запит від 24.08.2026 року тільки 02.06.2026, керуючись ст. 120, ч.1 ст. 127 ЦПК України, суд вважає за можливе поновити представнику відповідача строк на подання доказів.
03.08.2026 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Цебрик Любомир Васильович у судовому засіданні подав заперечення на заяви про доручення документів до справи від 28.08.2026 та 21.08.2026.
07.09.2026 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Цебрик Любомир Васильович через підсистему «Електронний суд» подав клопотання про визнання поданих позивачем документів неналежними та недостовірними доказами виконання робіт ТОВ «Наш-Добробут.» за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 120, просить відхилити вказані документи та не враховувати їх під час ухвалення рішення у справі.
07.09.2026 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Цебрик Любомир Васильович через підсистему «Електронний суд» подав заперечення проти розрахунку заборгованості та клопотання про зменшення розміру пені.
Щодо вказаного заперечення представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Цебрик Л.В. від 07.09.2026 слід зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. (ч.2 ст. 174 ЦПК України).
Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються ЦПК України або судом у випадках передбачених ЦПК України.
Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. (ч.4 ст. 174 ЦПК України).
Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне. (ч.5 ст. 174 ЦПК України).
Згідно з ч.4 ст. 178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
З наведених норм ЦПК України слідує, що законом визначено вичерпний перелік заяв по суті справи, які слід надавати суду та іншим учасникам справи у визначений законом або судом строк.
Суд зазначає, що ухвалою про відкриття провадження від 28.05.2026 запропоновано відповідачу надати протягом 15 днів відзив на позовну заяву та усі докази що підтверджують заперечення проти позову. П`ятнадцяти денний строк слід обчислювати з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження.
Згідно довідки про доставку електронного документу представник відповідача адвокат Цебрик Л.В. отримав ухвалу про відкриття провадження 16.06.2026 року.
При цьому, 29.06.2026 року в межах 15-ти денного строку подав в системі «Електронний суд» відзив на позовну заяву.
Разом з тим, позивач не скористався своїм правом визначеним ЦПК України та не подав у визначений судом строк відповідь на відзив на позовну заяву.
Враховуючи наведене, судом не береться до уваги подане представником відповідача заперечення та клопотання від 07.09.2026, оскільки такі не передбачені ст. 174 ЦПК України, та подані поза межами строків встановлених судом.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, пояснення надав аналогічні викладем у позові, просив задовольнити. Крім того, просив врахувати наданий стороною позивача розрахунок з врахуванням дійсної площі квартити.
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Цебрик Л.В. заперечили щодо задоволення позову в повному обсязі з підстав наведених у поданому відзиві. Просили не брати до уваги поданий представником позивача уточнений розрахунок заборгованості, та докази подані поза межами строків визначених ЦПК України. Крім того, відповідач наголосила, що ТОВ "Наш-Добробут." не надавав послуг, вона договору не підписувала з позивачем, на неодноразові звернення не реагували. 
Відповідачі ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 у судове засідання 07.09.2026 повторно не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, шляхом направлення судової повістки на зареєстровану адресу проживання. При цьому, відповідачі про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення чи розгляд справи за їх відсутності, та відзиву не подавали.
Так, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачів направлялась ухвала про відкриття провадження, та судові повістки, які повернулись з відміткою «адресат відсутній».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Враховуючи наведене, заслухавши думку учасників, які не заперечили щодо розгляду, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачів, які не з`явилися.

Фактичні обставини, встановлені судом
Так, судом встановлено, що 28.12.2016 року між ТОВ «НАШ-ДОБРОБУТ» та Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради укладено Договір про надання послуг з управління будинком, прибудинковою територією та об`єктами благоустрою (з подальшими змінами та доповненнями). Даний договір укладений у відповідності до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» за результатами проведеного конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків, прибудинковою територією та об`єктами благоустрою, який проводиться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства.
31 грудня 2018 року між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради та ТОВ «Наш-Добробут.» укладено додаткову угоду про внесення змін до договору про надання послуг з управління будинком, прибудинковою територією, та об`єктами благоустрою від 28.12.2016р. Цією додатковою угодою сторони; вирішили викласти цей договір у новій редакції.
Договір має додатки, що є невід`ємною його частиною: Додаток 1 «Тариф, структура, періодичності та строки ; виконання», Додаток 2 «Загальні відомості про будинок», Додаток 3 «Кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території».
Згідно пунктів 1 -3 вищезазначеного договору Управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком (далі послуга з управління), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (далі будинок), а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Управитель надає послуги відповідно до тарифу, структури, періодичності та строків виконання, які зазначаються у додатку 2 до договору і є його невід`ємною частиною. Послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та, його прибудинкової території. Відповідно до п. 10 договору, плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим.
Вартість послуг згідно додатків 1 до договору від 28.12.2016 року становить: з 01.01.2017 року 1,3538 грн., з 01.01.2018 року 1,6351 грн., з 01.01.2019 року 2,61 грн., з 01.01.2020 року 3,13 грн., з 01.01.2021 року 3,73 грн., з 01.01.2022 року 4,13 грн., 01.01.2023 року 4,13 грн., з 01.01.2024 року грн.за 1 кв.м. загальної площі майна.
Право приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності 456 від 21.12.2007, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, №468336773 від 16.03.2026.
З наданого позивачем до позовної заяви розрахунку слідує, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з управління багатоквартирним будинком стосовно квартири площею 39,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.10.2017 р. по 31.05.2024 року становить 10129,45 грн., інфляційні витрати в розмірі 3591,58 грн., пеню в розмірі 1899,60 грн., 3% річних в розмірі 1591,58 грн., а всього 17200,54 грн.
Згідно копії свідоцтва про власності на житло від 21.12.2007 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Загальна площа квартири становить 39,10 кв.м.
З наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з управління багатоквартирним будинком стосовно квартири площею 39,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.10.2017 р. по 31.05.2024 року становить 10052,32 грн., інфляційні витрати в розмірі 3552,66 грн., пеню в розмірі 1885,13 грн., 3% річних в розмірі 1579,47 грн., а всього 17069,58 грн.
Судом також встановлено, що листом директора Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради №24.01-13/609 від 28.11.2023 року повідомлено ТОВ «Наш-Добробут.» про те, що у зв`язку із незадовільною якістю надання послуг ТОВ «Наш-Добробут.», враховуючи численні скарги споживачів послуг, що надходять на адресу Ужгородської міської ради та з огляду на рекомендації постійної комісії з питань житлово-комунального господарства, благоустрою, екології та комунальної власності від 13.11.2023, повідомлено про відмову від подальшого продовження терміну дії договору від 28.12.2016 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, прибудинковою територією та об`єктами благоустрою за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з протоколу №61 засідання постійної комісії з питань житлово-комунального господарства, благоустрою, екології та комунальної власності від 13.11.2023 року вирішено, що у зв`язку із незадовільною якістю надання послуг управителями ТОВ «Наш Добробут.» та ТОВ «Хаус Менеджмент Групп», враховуючи численні скарги та звернення мешканців, що надходять до посадових осіб та депутатів міської ради, постійна комісія не рекомендує продовжувати термін дії договорів на наступний 2024 рік з даними управителями: ТОВ «Наш Добробут.» (директор Афанасьєв М.Ю.) ТОВ «Хаус Менеджмент Групп» (директор Малеш В.І.).
Суд,заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів
За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 2 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою закону визначено також способи захисту цивільних прав та інтересів та визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг є Закон України «Про житлово-комунальні послуги».
Зокрема, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
У відповідності ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно з п.12 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.
Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Згідно зі ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо.
Відповідно до п. 1, 5, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна;співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку;спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Судом встановлено, що позивач є надавачем послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою місцезнаходження об`єкту нерухомості відповідачів з 28.12.2016 та відповідно надає відповідачам як власникам такого будинку відповідну житлово-комунальну послугу.
Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплатуза спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.
Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість зі справи послуги з управління багатоквартирним будинком у період з 01.10.2017 р. по 31.05.2024 року.
На підтвердження надання позивачем послуг у спірний період надано Договір про надання послуг з управління будинком, прибудинковою територією та об`єктами благоустрою (з подальшими змінами та доповненнями) від 28.12.2016 року та Додаткову угоду від 31 грудня 2018 року про внесення змін до договору про надання послуг з управління будинком, прибудинковою територією, та об`єктами благоустрою від 28.12.2016р. 
Згідно з пунктом 31 Додаткової угоди від 31 грудня 2018 року, якщо за один місяць до закінчення строку дії. договору жодна зі сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, він вважається продовженим на один рік.
Пунктом 32 Додаткової угоди від 31 грудня 2018 року передбачено, що його дія припиняється у разі закінчення строку, на який його укладено, якщо одна із сторін повідомила про відмову від договору відповідно до пункту 31 договору.
При цьому, судом також встановлено, що листом директора Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради №24.01-13/609 від 28.11.2023 року повідомлено ТОВ «Наш-Добробут.» про те, що у зв`язку із незадовільною якістю надання послуг ТОВ «Наш-Добробут.», враховуючи численні скарги споживачів послуг, що надходять на адресу Ужгородської міської ради та з огляду на рекомендації постійної комісії з питань житлово-комунального господарства, благоустрою, екології та комунальної власності від 13.11.2023, повідомлено про відмову від подальшого продовження терміну дії договору від 28.12.2016 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, прибудинковою територією та об`єктами благоустрою за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 120.
Згідно витягу з протоколу №61 засідання постійної комісії з питань житлово-комунального господарства, благоустрою, екології та комунальної власності від 13.11.2023 року вирішено, що у зв`язку із незадовільною якістю надання послуг управителями ТОВ «Наш Добробут.» та ТОВ «Хаус Менеджмент Групп», враховуючи численні скарги та звернення мешканців, що надходять до посадових осіб та депутатів міської ради, постійна комісія не рекомендує продовжувати термін дії договорів на наступний 2024 рік з даними управителями: ТОВ «Наш Добробут.» (директор Афанасьєв М.Ю.) ТОВ «Хаус Менеджмент Групп» (директор Малеш В.І.).
Проте, докази звернення відповідачів з претензіями, скаргами щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг, зміни їхніх споживчих властивостей, надання неналежної якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт тощо, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим відповідно до ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за спірний період з 01.10.2017 р. по 31.12.2023 року у матеріалах справи відсутні.
Згідно зі ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Право приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності 456 від 21.12.2007, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, №468336773 від 16.03.2026 та копією свідоцтва про власності на житло від 21.12.2007 року. Загальна площа квартири становить 39,10 кв.м.
З наданого позивачем уточненого розрахунку відповідно до дійсної площі квартири слідує, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з управління багатоквартирним будинком стосовно квартири площею 39,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.10.2017 р. по 31.05.2024 року становить 10052,32 грн., інфляційні витрати в розмірі 3552,66 грн., пеню в розмірі 1885,13 грн., 3% річних в розмірі 1579,47 грн., а всього 17069,58 грн.
Відповідно до ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що слід стягнути солідарно з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш–Добробут.» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.10.2017 р. по 31.12.2023 року, що становить 9244,91 грн.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ст. 546 ЦК України).
За положеннями частин 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Також суд враховує, що згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення, зокрема, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Згідно п. 2 даної постанови ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 р. № 1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено в наступній редакції: «Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:
нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285)».
Таким чином в період з 24.02.2022 року по 29.12.2023 року з відповідачів заборонялося нарахування 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків інфляційних втрат та 3% річних, за вказаний період заборгованість не нараховувалася.
З наданих розрахунків розміру заборгованості вбачається, що на основну заборгованість за період з 01.10.2017 р. по 31.05.2024 року відповідачам нараховані інфляційні витрати в розмірі 3552,66 грн., пеню в розмірі 1885,13 грн., 3% річних в розмірі 1579,47 грн.
Зі змісту доданих до розрахунку інфляційних втрат та 3% річних вбачається, що період з лютого 2020 по грудень 2023 не враховується згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.22 р. №206.
Таким чином з відповідачів підлягають стягненню інфляційні витрати в розмірі 3419,21 грн., пеня в розмірі 1824,97 грн., 3% річних в розмірі 1530,02 грн., які нараховані на основну заборгованість за період з 01.10.2017 по 31.12.2023.
Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної давності, слід зазначити наступне. 
За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Представникам відповідача у відзиві на позов заявлено про застосування позовної давності.
При вирішенні питання щодо застосування судом строків позовної давності судом враховується наступне.
З даним позовом позивач звернувся до суду 15.05.2026 заявлено вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.10.2017.
Окрім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався.
Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12.03.2020 (постанова КМ України від 11.03.2020 № 211) та закінчився 30.06.2023 (постанова КМ України від 27.06.2023 № 651).
У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за період з 01.10.2017 по 31.12.2023 ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позов ТОВ «Наш Добробут.» задоволено частково, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3123,19 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано: договір про надання правничої допомоги від 11.09.2024, додаткову угоду №1 від 05.12.2025 до договору про надання правової допомоги від 11.09.2024, додаток №19 від 07.05.2026 до договору про надання правової допомоги від 11.09.2024, платіжну інструкцію №1660 від 11.05.2026, акт №19 про надання адвокатським бюро правової допомоги клієнту за договором про надання правової допомоги від 11.09.2024 (додаток №1) від 08.05.2026, в якому зазначено перелік наданих послуг та вартість таких становить 4000,00 грн. 
На підставі викладеного, зважаючи на категорію і складність справи, враховуючи вимоги ст. ст. 133, 137 ЦПК України граничний розмір витрат, обсяг надання послуг та виконану адвокатом роботу (надані послуги), принципи співмірності, розумності та реальності витрат, часткове задоволення позову, заперечення відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку, що судові витрати на правничу допомогу підлягають до задоволення, у розмірі 3000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.
Крім того, згідно матеріалів справи розмір судових витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для підготовки справи до її розгляду, а саме звернення позивача до нотаріуса та отримання послуги по наданню відомостей із ДРРП, в тому числі за користування реєстром щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 , складає 500 гривень, що підтверджено документально.
Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню вказана сума.
Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 907/425/16, постановах Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 17.05.2023 у справі № 522/5582/16-ц, від 17.08.2022 у справі № 745/342/19, від 24.03.2021 у справі № 462/2077/17.
Керуючись ст. ст. 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 598, 599, 610, ч. 2 ст. 1050, ст. 1054 ЦК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш-Добробут.» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком, – задовольнити частково.
Стягнути солідарно із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш-Добробут.» (код ЄДРПОУ 36357996, місцезнаходження: вул. Загорська, 23/30, м.Ужгород) заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.10.2017 р. по 31.12.2023 року у розмірі 9244,91 грн., інфляційні витрати в розмірі 3419,21 грн., пеню в розмірі 1824,97 грн., 3% річних в розмірі 1530,02 грн., що в загальному розмірі становить16019 (шістнадцять тисяч дев`ятнадцять) грн. 11 коп.
Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш-Добробут.» (код код ЄДРПОУ 36357996, місцезнаходження: вул. Загорська, 23/30, м. Ужгород) судовий збір в розмірі по 1041 (одна тисяча сорок одну) грн. 06 коп. з кожного, по 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. з кожного витрат на правничу допомогу, та по 166 (сто шістдесят шість) грн. 67 коп. з кожного. витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Наш-Добробут.», код код ЄДРПОУ 36357996, місцезнаходження: вул. Загорська, 23/30, м. Ужгород.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено – 10.09.2026. 

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області Н.Б. Шумило