| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/10029/25 Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Бужак Н.П., Вівдиченко Т.Р.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Центрального міжрегіонального управлінням Державної служби України з питань праці № Ц/ЧК/157/РН/308/ПТ/ПС від 16 червня 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час перевірки позивач надав всі наявні документи, копію свідоцтва про реєстрацію фізичної особи підприємця, документи, що підтверджують повноваження, всю документацію на продукцію, окрім однієї позиції товару, яка тимчасово була без документів, а саме рукавички DARS 2710. Жодних активних дій щодо перешкоджання перевірці не здійснювалось, продукція не приховувалась, інспектору був забезпечений повний доступ, доказів свідомих та цілеспрямованих дій позивача, з метою створення перешкод для проведення перевірки відповідач не надав.
Також позивач зазначив, що йому не було повідомлено про день, час і місце розгляду справи про накладення штрафу за порушення Законів України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», «Про загальну безпечність нехарчової продукції», жодних документів він не отримував, що позбавило його права надати пояснення відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру».
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 травня 2026 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову Центрального міжрегіонального управлінням Державної служби України з питань праці від 16 червня 2025 року № Ц/ЧК/157/РН/308/ПТ/ПС.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представником Центрального міжрегіонального управлінням Державної служби України з питань праці подано апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.05.2026 року у справі № 580/10029/25 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог за позовом ФОП ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при розгляді справи неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до фактичних обставин справи, 27.05.2025 Міжрегіональне управління видало наказ № 540/Ц-ЗК «Про проведення планової перевірки характеристик продукції», на підставі якого оформлене направлення на проведення перевірки від 27.05.2025 № Ц/3.1/18605-25.
Згідно вищевказаного направлення начальнику відділу ринкового нагляду Коваленку Олексію Олександровичу та головному державному інспектору відділу ринкового нагляду Шендрик Юлії Іванівні доручено в період з 28.05.2025 по 02.06.2025 провести планову перевірку характеристик продукції: засобів індивідуального захисту рук (захисні рукавиці; захисні рукавички; рукавиці і рукавички, які захищають від механічних ушкоджень; хімічних речовин; холоду і знижених температур; спеки і теплових випромінювань), в частині їх відповідності вимогам Технічного регламенту засобів індивідуального захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 771, за місцем розміщення продукції: торговельні, складські приміщення, на території ринку по вул. Смілянська, 159 (159/1-159/3), в м. Черкаси.
28.05.2025 головний державний інспектор відділу ринкового нагляду Шендрик Ю.І. з метою проведення перевірки здійснила захід державного ринкового нагляду, в межах якого видала письмову вимогу про надання документів від 28.05.2025 № Ц/3.1/18605-25-В (вручена ФОП ОСОБА_1 28.05.2025 що підтверджується підписом), відповідно до якої позивача зобов`язано надати:
- декларації про відповідність продукції, яка реалізується на час проведення перевірки та реалізовувалась, та на яку поширюється дія Технічного регламенту засобів індивідуального захисту, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 року № 771;
- супровідну документацію, що додається до відповідної продукції та технічна документація на продукцію, передбачена Технічним регламентом засобів індивідуального захисту, затвердженим постановою КМУ від 21.08.2019 року № 771 (в тому числі: паспорт, технічний файл, керівництво з експлуатації, інструкції);
- документи, що дають змогу ідентифікувати суб`єкта господарювання, який поставив продукцію та/або документацію, що дає змогу ідентифікувати суб`єкта господарювання, якому поставлено продукцію (в тому числі накладні, договори, інвойси, митні декларації, платіжні доручення, тощо).
Додаток № 1 до вимоги містить перелік продукції стосовно якої стосується вимога.
На виконання вимоги позивач надав: видаткову накладну № 917 від 28.05.2025, декларацію про відповідність ТОВ «ВО «Дніпрошкіргалантерея» від 11.10.2021 № UA.023.D.00043-21, Інструкцію з використання Рукавиці звичайні для захисту від проміжніх ризиків Згідно ТР ЗІЗ №771 від 21.08.2019; видаткову накладну № 204 від 28.11.2024 щодо постачання рукавичок DARS трикотажні чорні від ФОП ОСОБА_2 (постачальник) ОСОБА_1 (одержувач); декларацію про відповідність продукції вимогам технічного регламенту засобів індивідуального захисту ТОВ «ДАРС КОМПАНІ» від 24.03.2023.
Відповідно до відмітки про виконання вимоги про надання документів від 28.05.2025 № Ц/3.1/18605-25-В, позивач надав документи щодо переліку продукції, однак не надав на продукцію № 2 Додаток № 1 до вимоги - рукавички DARS 2710.
У акті перевірки від 02.06.2025 № Ц/ЧК/157/РН/308 контролюючий орган встановив порушення п. 30 Технічного регламенту засобів індивідуального захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 771 (Рукавички DARS, 2710: Перед наданням ЗІЗ на ринку України розповсюджувач не перевірив наявність на ЗІЗ знака відповідності, необхідних документів, інструкцій та інформації, визначених пунктом 9 додатку до II Технічного регламенту засобів індивідуального захисту, що складені державною мовою, та не перевірив виконання виробниками та імпортерами вимог, визначених в пунктах 12, 13 та 22 Технічного регламенту індивідуального захисту.).
Також встановив невиконання позивачем вимоги про надання документів № 3.1/18605-25-В від 28.05.2025 року до узгодженого терміну та до закінчення строку проведення перевірки, а саме: не виконано п. 3, п. 4 та п. 5 Вимоги щодо продукції № 2 рукавички DARS згідно Додатку 1 до Вимоги.
02.06.2025 головний державний інспектор відділу ринкового нагляду Шендрик Юлія Іванівна склала протокол № Ц/ЧК/157/РН/308/ПТ про виявлене(і) порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» що полягає у такому: створення перешкод у проведенні планової перевірки характеристик продукції: засоби індивідуального захисту рук (захисні рукавиці; захисні рукавички; рукавиці і рукавички, які захищають від механічних ушкоджень; хімічних речовин; холоду і знижених температур: спеки і теплових випромінювань)) в частині їх відповідності вимогам Технічного регламенту засобів індивідуального захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 771, за місцем розміщення продукції: торгівельні, складські приміщення на території ринку, вул. Смілянська 159, м. Черкаси, шляхом невиконання встановлених Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», вимог посадової особи, яка здійснює державний ринковий нагляд, а саме: Вимоги про надання документів № /3.1/18605-25-В від 28.05.2025 року до узгодженого терміну та до закінчення строку проведення перевірки. Не виконано п. 3, п. 4 та п. 5 Вимоги щодо продукції № 2 рукавички DARS згідно Додатку 1 до Вимоги, виданої головним державним інспектором відділу ринкового нагляду Шендрик Юлією Іванівною.
02.06.2025 відповідач прийняв рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № Ц/ЧК/157/РН/308/РО/1 та обрав обмежувальний (корегувальний) захід відповідно до статей 28 - 32 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції'» та статті 12 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» - усунення формальної невідповідності та встановив термін виконання 16 червня 2025 року.
У подальшому відповідач прийняв рішення від 13 червня 2025 року № Ц/ЧК/157/РН/308/РО/1/РС про скасування рішення у зв`язку із повним виконанням рішення.
16.06.2025 відповідач прийняв постанову про накладення штрафу № Ц/ЧК/157/РН/308/ПТ/ПС у зв`язку із невиконанням позивачем вимоги про надання документів № Ц/3.1/18605-25-В від 28.05.2025 року, а саме: п. 3, п. 4 та п. 5 Вимоги щодо продукції № 2 (рукавички DARS, згідно з Додатком 1 до Вимоги), що є порушенням, передбачене пунктом 6 частини 4 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та пунктом 3 частини 4 ст. 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», що тягне за собою застосування адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафу у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вважаючи протиправними такі дії та рішення відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач неправомірно притягнув позивача до відповідальності згідно з пунктами 2 та 3 частини четвертої статті 44 Закону №2735-VI, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта необґрунтованими, враховуючи наступне.
Нормативно-правовим актом, який встановлює правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції, є Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 №2735-VI (далі - Закон №2735-VI).
Згідно зі статтею 1 Закону № 2735-VI орган державного ринкового нагляду - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного ринкового нагляду у межах сфери своєї відповідальності, державний колегіальний орган, що визначається відповідно до цього Закону (далі - орган ринкового нагляду).
За нормами частини першої статті 4 Закону № 2735-VI метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.
Відповідно до частин першої та частин другої статті 10 Закону № 2735-VI ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Органи ринкового нагляду становлять єдину систему. Сфери відповідальності органів ринкового нагляду включають види продукції, що є об`єктами технічних регламентів, і можуть включати види продукції, що не є об`єктами технічних регламентів.
Згідно з положеннями статті 8 Закону № 2735-VI обов`язки суб`єктів господарювання під час здійснення ринкового нагляду та контролю продукції встановлюються цим Законом, Законом України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», виданими відповідно до них іншими нормативно-правовими актами, технічними регламентами.
Суб`єкти господарювання зобов`язані при здійсненні господарської діяльності ефективно взаємодіяти між собою під час вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених цим Законом.
Суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на запит органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати:
1) суб`єкта господарювання, який поставив їм продукцію;
2) суб`єкта господарювання, якому вони поставили продукцію.
Зазначена документація надається у випадках, передбачених частиною дванадцятою статті 23 та частиною третьою статті 24 цього Закону.
Суб`єкти господарювання зобов`язані надавати документацію, визначену частиною п`ятою цієї статті, протягом строку, встановленого відповідним технічним регламентом, а якщо такий строк технічним регламентом не встановлено - протягом десяти років після того, як їм було поставлено відповідну продукцію, та протягом десяти років після того, як вони поставили відповідну продукцію.
У разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом строку проведення перевірки не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 11 Закону № 2735-VI до повноважень органів ринкового нагляду, з метою здійснення ринкового нагляду, в межах сфер їх відповідальності, зокрема, належить проводити перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирати зразки продукції та забезпечувати проведення їх експертизи (випробування).
За змістом частин третьої, четвертої статті 23 Закону № 2735-VI органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції. Предметом таких перевірок є характеристики продукції певного виду (типу), категорії та/або групи. Під час проведення перевірок продукції певного виду (типу), категорії та/або групи забороняється перевіряти продукцію іншого виду (типу), категорії та/або групи.
Відповідно до частини першої та другої статті 20 Закону № 2735-VІ ринковий нагляд здійснюється відповідно до секторальних планів ринкового нагляду, які щорічно затверджуються органами ринкового нагляду відповідно до сфер їх відповідальності.
Окрім того, у статті 20 Закону № 2735-VІ зазначено, що секторальний план ринкового нагляду охоплює види (типи), категорії та/або групи продукції відповідно до сфер відповідальності органів ринкового нагляду та визначає належність цих видів продукції до певного ступеня ризику. Ступені ризику видів продукції та критерії, за якими визначається належність продукції до відповідних ступенів ризику, затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного і соціального розвитку. Секторальні плани державного ринкового нагляду складаються з плану здійснення ринкового нагляду та плану здійснення контролю продукції.
Згідно із частиною першою статті 22 Закону № 2735-VI заходами ринкового нагляду є: 1) перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування); 2) обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції; 3) контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів; 4) попередження органами ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.
Відповідно до частини шостої статті 23 Закону № 2735-VІ перевірки характеристик продукції проводяться: у торговельних та складських приміщеннях суб`єктів господарювання; у місцях введення продукції в експлуатацію (якщо відповідність продукції певним встановленим вимогам може бути визначена лише під час введення її в експлуатацію); за місцем проведення ярмарку, виставки, показу або демонстрації продукції в інший спосіб; у місцях зберігання під митним контролем продукції, митне оформлення якої призупинено за результатами контролю продукції; за місцезнаходженням органу ринкового нагляду.
Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до цього Закону (частина п`ята статті 23 Закону № 2735-VІ).
Частиною сьомою статті 23 Закону № 2735-VІ передбачено, що під час перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація: 1) декларація про відповідність; 2) супровідна документація, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію щодо користування продукцією); 3) загальний опис продукції , а також повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом; 4) документи щодо системи якості чи системи управління якістю; 5) висновки експертиз та протоколи випробувань зразків відповідної продукції, відібраних (узятих) у межах здійснення ринкового нагляду і контролю продукції; 6) документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (товарно-супровідна документація або договори); 7) документи і матеріали щодо стану виконання суб`єктом господарювання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, у тому числі в межах моніторингу дій суб`єктів господарювання, що вживаються ними для вилучення відповідної продукції з обігу та/або її відкликання; 8) повідомлення та інша інформація, надана суб`єктами господарювання, митними органами, органами з оцінки відповідності згідно з положеннями цього Закону та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції".
Орган ринкового нагляду має право вимагати надання таких документів лише в обсязі, що необхідний для встановлення ланцюга постачання продукції.
Частиною п`ятою статті 8 Закону № 2735-VI передбачено, що суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на запит органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати: 1) суб`єкта господарювання, який поставив їм продукцію; 2) суб`єкта господарювання, якому вони поставили продукцію. Згідно з пунктом 6 частини сьомої статті 23 Закону № 2735-VI під час перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії), що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (товарно-супровідна документація або договори).
Відповідно до частини п`ятої статті 23-1 Закону № 2735-VI за результатами здійснення планової або позапланової перевірки характеристик продукції посадова особа органу ринкового нагляду складає акт. Посадова особа органу ринкового нагляду зазначає в акті детальний опис порушень вимог законодавства, виявлених під час перевірки, з посиланням на відповідну вимогу законодавства. Один примірник акту вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, або уповноваженій нею особі в останній день перевірки, а другий зберігається в органі ринкового нагляду.
Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 2735-VІ якщо орган ринкового нагляду встановив, що продукція становить серйозний ризик, він невідкладно вимагає відповідно до методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, затвердженої Кабінетом Міністрів України, від відповідного суб`єкта господарювання вилучити таку продукцію з обігу, відкликати її та/або знищити або привести її в інший спосіб до стану, що виключає її використання, чи забороняє надання такої продукції на ринку.
Нормами частини першої та частини другої статті 29 Закону № 2735-VI визначено, що у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.
У разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам та одночасно становить серйозний ризик, орган ринкового нагляду вживає обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених частиною першою статті 28 цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 30 Закону №2735-VI обмеження надання продукції на ринку здійснюються шляхом: 1) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами (згідно із частинами першою і четвертою статті 29 цього Закону); 2) усунення формальної невідповідності (згідно із частиною третьою статті 29 цього Закону); 3) тимчасової заборони надання продукції на ринку.
За правилами частини сьомої статті 33 Закону № 2735-VI у рішенні органу ринкового нагляду про заборону чи обмеження надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу або її відкликання зазначаються: 1) обґрунтування підстав прийняття такого рішення; 2) конкретні обмежувальні (корегувальні) заходи та пов`язані з ними дії, що має виконати суб`єкт господарювання, до якого застосовуються такі заходи; 3) потреба у вжитті відповідних обмежувальних (корегувальних) заходів щодо всього обсягу продукції певної марки (моделі, артикулу, модифікації) або її окремих партій чи серій; 4) строк виконання рішення; 5) способи, порядок і строки оскарження суб`єктом господарювання цього рішення; 6) строк повідомлення відповідним суб`єктом господарювання органу ринкового нагляду про виконання рішення.
Згідно з приписами частин першої-третьої статті 34 Закону №2735-VI з метою контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів органи ринкового нагляду: 1) аналізують повідомлення про виконання цих рішень, надані (надіслані) суб`єктами господарювання, яких стосувалися такі рішення; 2) проводять перевірки стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень; 3) здійснюють моніторинг результативності вжитих обмежувальних (корегувальних) заходів.
Суб`єкт господарювання, якого стосується рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, має у визначений у такому рішенні строк надати (надіслати) органу ринкового нагляду, що прийняв відповідне рішення, повідомлення про його виконання. До цього повідомлення суб`єкт господарювання може додавати документи або їх копії, що підтверджують виконання рішення.
У разі якщо інформація, що міститься в повідомленні суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, та долучені до рішення документи є недостатніми для підтвердження результативності виконання цього рішення, а також за наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цієї інформації відповідний орган ринкового нагляду проводить перевірку стану виконання суб`єктом господарювання такого рішення.
Наведене свідчить про те, що органом ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності за результатом проведення планової чи позапланової перевірки характеристик продукції, у тому числі відбору зразків продукції та їх експертизи, може прийматися рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів, зокрема, щодо обмеження чи заборони надання продукції на ринку. Водночас суб`єкт господарювання відповідно до Закону має право надати (надіслати) свої пояснення, заперечення та/або інформацію до такого рішення в будь-який час після його прийняття, але до закінчення визначеного строку виконання такого рішення.
У справі, що розглядається, відповідач прийняв спірну постанову про накладення штрафу у зв`язку із невиконанням позивачем вимоги про надання документів № Ц/3.1/18605-25-В від 28 травня 2025 року, а саме: п. 3, п. 4 та п. 5 Вимоги щодо продукції № 2 (рукавички DARS, згідно з Додатком 1 до Вимоги).
Так, 28 травня 2025 року головний державний інспектор відділу ринкового нагляду Шендрик Ю.І. здійснюючи захід державного ринкового нагляду, видав письмову вимогу про надання документів від 28 травня 2025 року № Ц/3.1/18605-25-В, відповідно до якої позивача зобов`язано надати:
- декларації про відповідність продукції, яка реалізується на час проведення перевірки та реалізовувалась, та на яку поширюється дія Технічного регламенту засобів індивідуального захисту, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 року № 771;
- супровідну документацію, що додається до відповідної продукції та технічна документація на продукцію, передбачена Технічним регламентом засобів індивідуального захисту, затвердженим постановою КМУ від 21.08.2019 року № 771 (в тому числі: паспорт, технічний файл, керівництво з експлуатації, інструкції);
- документи, що дають змогу ідентифікувати суб`єкта господарювання, який поставив продукцію та/або документацію, що дає змогу ідентифікувати суб`єкта господарювання, якому поставлено продукцію (в тому числі накладні, договори, інвойси, митні декларації, платіжні доручення, тощо).
Додаток № 1 до вимоги містить перелік продукції стосовно якої стосується вимога.
На виконання означеної вимоги позивач надав: видаткову накладну № 917 від 28 травня 2025 року, декларацію про відповідність ТОВ «ВО «Дніпрошкіргалантерея» від 11 жовтня 2021 року № UA.023.D.00043-21, Інструкцію з використання Рукавиці звичайні для захисту від проміжних ризиків Згідно ТР ЗІЗ № 771 від 21 серпня 2019 року; видаткову накладну № 204 від 28 листопада 2024 року щодо постачання рукавичок DARS трикотажні чорні від ФОП ОСОБА_2 (постачальник) ОСОБА_1 (одержувач); декларацію про відповідність продукції вимогам технічного регламенту засобів індивідуального захисту ТОВ «ДАРС КОМПАНІ» від 24 березня 2023 року, що не є спірним.
Аналіз зазначених обставин вказує на те, що позивач подав посадовій особі відповідача перелік запитуваних документів, зокрема, щодо продукції (рукавички DARS - № 2 згідно з Додатком 1 до Вимоги): декларацію про відповідність продукції вимогам технічного регламенту засобів індивідуального захисту ТОВ «ДАРС КОМПАНІ» від 24 березня 2023 року та видаткову накладну № 204 від 28 листопада 2024 року щодо постачання рукавичок DARS трикотажні чорні від ФОП ОСОБА_2 (постачальник) ОСОБА_1 (одержувач).
Разом з тим, Акт перевірки від 2 червня 2025 року № Ц/ЧК/157/РН/308 не містить жодних обґрунтувань щодо невідповідності поданих позивачем документів щодо продукції (рукавички DARS 2710), як і не містить оцінки наданих позивачем документів на предмет їх достатності для виконання мети здійснюваної перевірки.
З урахуванням зазначеного, висновки апелянта про невиконання позивачем вимоги про надання документів № Ц/3.1/18605-25-В від 28 травня 2025 року у встановлений вимогою строк суперечать фактичним обставинам справи, відтак є необґрунтованими.
У скарзі апелянт визнає надання таких документів позивачем, проте вказує на їх дефектність та недопустимість.
Щодо таких доводів суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
В силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначені вимоги Кодексу адміністративного судочинства України не є формальними, оскільки рішення відповідача оцінюється, у тому числі, з приводу підстав його прийняття.
Водночас суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення, що оскаржується, іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в рішенні, що оскаржується. За іншого підходу суб`єкт владних повноважень міг би самостійно та довільно змінювати (доповнювати) обґрунтування своїх дій (рішень) після їх вчинення (ухвалення), що не сумісне з принципами правової визначеності та належного урядування, які є фундаментальними для правової держави.
При цьому, адміністративний суд не наділений повноваженням змінювати мотиви, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення, тобто втручатися у дискрецію останнього в частині вибору правового обґрунтування прийнятого ними рішення, яке може бути предметом судового оскарження.
Це означає, що адміністративний суд перевіряє рішення суб`єкта владних повноважень виключно в межах тих підстав, обставин і доводів, які зазначені безпосередньо в оскаржуваному рішенні, а не ті, що були виявлені пізніше.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до пункту 1 частини 1 Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен аргумент заявника; ст. 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінювання, що є предметом регулювання, насамперед, національного законодавства та оцінювання національними судами (зокрема, рішення у справі «Суомінеен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97).
У п. 96 рішення у справі «Вагнер та J.M.W.L. проти Люксембургу» (Wagner and J.M.W.L. v. Luxembourg, №76240/01) та у п. 72 рішення у справі «Фабрі проти Франції» (Fabris v. France, №16754/08) ЄСПЛ підкреслив, що навіть якщо суди не зобов`язані викладати мотиви відмови стосовно кожного доводу сторін, вони не звільнені від обов`язку розглядати їх належним чином і надавати оцінку основним наданим доводам. Крім того, якщо ці доводи стосуються прав і свобод, що гарантовані Конвенцією і протоколами до неї, національні суди повинні розглядати їх в обов`язковому порядку і з особливою ретельністю, тому що йдеться про засади принципу субсидіарності.
На підставі вищенаведеного колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 242, 308, 315, 311, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: Н.П. Бужак

Т.Р. Вівдиченко