Справа № 215/4989/24 
Провадження № 2/204/111/26 р. 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді Самсонової В.В.
за участю секретаря Зайченко О.В.
за участю позивача ОСОБА_1 
за участю представника позивача в режимі відеоконференції ОСОБА_2 
за участю відповідача ОСОБА_3 
за участю представника відповідача ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради в особі органу опіки та піклування, Служба у справах дітей Широківської селищної ради про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини і повернення матері та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, Служба у справах дітей Широківської селищної ради про визначення місця проживання дитини з батьком,-
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року представником позивача за первісним позовом, подано до суду позовну заяву, в якій просив визначити місце проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; відібрати неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та повернути матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування первісних позовних вимог вказано на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2022 року, від якого ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_5 . Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.12.2023 по справі № 215/6663/23 шлюб між сторонами було розірвано. За усною домовленістю сторін малолітня донька проживала разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . 21 липня 2024 року позивачка передала дитину батькові ОСОБА_3 за його письмовим зобов`язанням (розпискою) повернути дитину матері не пізніше 31 липня 2024 року. Однак відповідач у визначений строк дитину не повернув, повідомив про відмову її повертати та приховує фактичне місце перебування малолітньої доньки. Позивачка зазначає, що малолітня донька, якій не виповнилося й двох років, потребує постійного материнського догляду, турботи та виховання. Вона забезпечена належними житлово-побутовими умовами у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , отримує соціальні виплати та має змогу повністю забезпечити гармонійний розвиток дитини. Самочинні дії відповідача порушують права та якнайкращі інтереси малолітньої ОСОБА_6 , позбавляють її зв`язку з матір`ю. 
Представником відповідача за первісним позовом було подано зустрічний позов відповідно до якого просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП: НОМЕР_1 . В обґрунтування зустрічної позовної заяви вказано наступне. З 21.07.2024 року дитина проживає разом із батьком. За твердженням ОСОБА_3 , під час передачі дитини 21.07.2024 року дівчинка була в хворобливому стані та 22.07.2024 року була госпіталізована до КНП «Міська дитяча лікарня № 6» ДМР з діагнозом «вірусна кишкова інфекція». Позивач за зустрічним позовом вважає, що захворювання виникло з вини матері внаслідок неналежного виконання нею батьківських обов`язків. Також вказує, що мати не проводить обов`язкову вакцинацію дитини, не має офіційного працевлаштування та самостійного доходу, перебуває на утриманні соціальних виплат. Додатково посилається на те, що відповідач за зустрічним позовом має двох дітей від попередніх стосунків, щодо одного з яких ( ОСОБА_7 ) рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області від 06.09.2024 № 898 визначено місце проживання з батьком. Натомість ОСОБА_3 є військовослужбовцем ЗСУ, має стабільний дохід, позитивно характеризується та здатний створити належні умови для виховання та розвитку доньки
Представником відповідача за зустрічним позовом подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого просить в задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на наступне. Зазначено, що твердження про відсутність у ОСОБА_1 доходу не відповідають дійсності, оскільки вона мала власний дохід від участі у програмі сурогатного материнства (12 935 євро у липні 2021 року), наразі перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та має чинний договір сурогатного материнства з плановою виплатою 18 000 доларів США. Щодо захворювання дитини вказувала, що інкубаційний період кишкової інфекції становить від 6 годин до 2 діб, а отже, дитина могла захворіти під час перебування з батьком. На спростування доводів про відсутність щеплень надала картку профілактичних щеплень від 13.12.2024 року та виписку з медичної картки від 26.07.2024 року, згідно з якою дитина вакцинована за планом, а її фізичний і психічний розвиток відповідає віку. Також вказала, що її старший син ОСОБА_8 проживає з нею, а син ОСОБА_7 тимчасово перебував у бабусі на Закарпатті з безпекових міркувань через військові дії. Крім того, наголошувала, що ОСОБА_3 , перебуваючи на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 , приховує фактичне місце проживання дитини, відмовився надати органам опіки та суду можливість обстежити житлово-побутові умови та був фігурантом кримінальних проваджень (ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України).
Позивач за первісним позовом та його представник в судовому засіданні просили задовольнити первісний позов, у задоволенні зустрічного відмовити. 
Відповідач за первісним позовом та його представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічний позов задовольнити. 
Інші представники в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. 
Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
Як вбачається із матеріалів справи, з 16 березня 2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 від 16 березня 2026. 
В шлюбі у них народилася дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. 
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривий Ріг від 22 грудня 2023 року по справі №215/6663/23 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано. 
Як вказують сторони, на даний час ОСОБА_5 проживає з батьком ОСОБА_3 . 
ОСОБА_3 надано довідку №12 від 02.12.2024 року ФОП ОСОБА_9 , яка є сімейним лікарем, відповідно до якої вбачається, що декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, для пацієнтки ОСОБА_5 було укладено 28 жовтня 2024 року з законним представником зареєстровано її батька, ОСОБА_3 . Ще до укладання декларації, 25.10.2024 року батько звертався за медичною допомогою для малолітньої дитини ОСОБА_5 . Вакцинація дитини у період з 01.11.2022 року по теперішній час: АКДП (вакцинація проти кору,дифтерії та правця):V1 04.01.2023 року, V2 19.04.2023 року, V3 -31.05.2023 року, R1 - не зроблено за планом у 18 місяців (вакцинацію проведено 25.10.2024 року під час прийому, у ФОП ОСОБА_9 ). ОПВ (вакцинація проти поліомієліту): V1 - 04.01.2023 року, V2 19.04.2023 року,V3 - 31.05.2023 року, R1- не зроблено за планом у 18 місяців (вакцинацію проведено 25.10.2024. під час прийому, у ФОП ОСОБА_9 ). Дитина до теперішнього часу (до 2-х років) не мала вакцинації (щеплення проти туберкульозу), тому заплановано: 16.12.2024 року - проба Манту, 19.12.2024 року - контроль проби Манту; вакцинація БЦЖ у разі негативної проби Манту. План вакцинації узгоджено з батьком дитини у телефонному режимі. 
Згідно довідки №87-2691 СВ від 31 липня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 працює з 12 жовтня 2024 року у ТОВ «АЕ ЛОГІСТІКС ХОЛДИНГ» на посаді продавця-консультанта та отримує заробітну плату у розмірі 8000,00 грн. 
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 зверталась до Відділення поліції №3 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області із заявою щодо вжиття заходів до колишнього чоловіка ОСОБА_3 , який забрав їх спільну дитину ОСОБА_5 . За результатами розгляду вказаної заяви, відділ листом від 30.07.2024 року №433/50256-о повідомив ОСОБА_10 , що в ході проведення заходів, було за телефоновано ОСОБА_3 , останній повідомив, що дійсно спільна малолітня донька перебуває разом з ним під його наглядом та доглядом, з дитиною ні чого не трапилось, а також надано фото разом з донькою.
Суд зазначає, що Службою у справах дітей Широківської селищної ради здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Так, згідно акту обстеження умов проживання від 24.04.2025 року встановлено, що дитина проживає в добрих умовах, батько належним чином виконує батьківські обов`язки. 
Згідно рішення Широківської селищної ради від 18 вересня 2025 року №301 виконавчим комітетом селищної ради вирішено за доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , з батьком ОСОБА_3 (том 2 а.с. 212-213). Вказаним рішенням рекомендовано ОСОБА_3 сприяти спілкуванню ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_5 . 
Також, в матеріалах справи наявний висновок виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 з матір`ю ОСОБА_1 (том 1 а.с. 88-90), відповідно до якого вказано, що враховуючи той факт, що малолітня дитина ОСОБА_5 разом із батьком проживає за межами міста Кривого Рогу, обстежити її умови поживання та надати об`єктивний висновок щодо визначення місця проживання дитини виконком Тернівської районної у місті ради не має можливості. Згідно вказано висновку зазначено, що спеціалістами служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради разом із фахівцями Криворізького міського центру соціальних служб було здійснено вихід за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Було встановлено, що за вказаною адресою на момент обстеження проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; її син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . ОСОБА_12 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . На теперішній час разом з дітьми ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради як внутрішньо переміщені особи. Квартира однокімнатна, належить ОСОБА_1 . У квартирі проведено ремонт, наявні всі комунікації, бойлер. Санітарно-гігієнічний стан житла відповідає нормам, квартира мебльована, обладнана необхідною побутовою технікою. Син ОСОБА_15 має окреме спальне місце. Окремого спального місця для доньки ОСОБА_6 на момент обстеження не було, зі слів матері, дитина спала разом з нею на розкладному дивані. В наявності дитячий одяг, іграшки, на кухні необхідний запас продуктів, приготовані домашні страви. Вказані обставини підтверджуються актом обстеження умов проживання, який наявний в матеріалах справи (том 1 а.с. 91).
В судовому засіданні було допитано свідків. Так, ОСОБА_3 вказав, що під час отримання ним військового поранення ОСОБА_1 перебувала поруч із ним у закладі охорони здоров`я. За час спільного проживання сторонами було придбано однокімнатну квартиру. Згодом протягом пів року він разом із малолітньою донькою ОСОБА_6 та цивільною дружиною проживав у АДРЕСА_4 . ОСОБА_1 неналежно виконувала свої батьківські обов`язки, залишала дітей та неодноразово йшла з дому. Коли у липні 2024 року він забрав доньку, дитина була хворою, з наявними висипаннями (плямами) на тілі. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я дівчинки він особисто перебував із донькою на стаціонарному лікуванні в лікарні та перебував на лікарняному по догляду за дитиною. Про факт хвороби та госпіталізації доньки він повідомив ОСОБА_1 засобами телефонного зв`язку, однак остання до дитини в лікарню не з`явилася, її станом не цікавилася та фінансової допомоги на лікування не надавала. Крім того, ОСОБА_3 показав, що саме він забезпечив проведення доньці всіх необхідних планових профілактичних щеплень, оскільки за час перебування дитини з матір`ю жодних вакцинацій проведено не було. Також свідок повідомив, що є особою з інвалідністю III групи, звільнений з лав Збройних Сил України за станом здоров`я (контузії не має). Наразі працює неофіційно, має стабільний дохід і за своїм фізичним та психологічним станом повністю здатний піклуватися про дитину та забезпечити її належне виховання і розвиток. 
ОСОБА_16 , яка є сестрою ОСОБА_17 , вказала, що позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 спотворює дійсні обставини справи. Свідок зазначила, що старші діти ОСОБА_1 також не проживали разом із матір`ю. На даний час малолітня ОСОБА_5 проживає разом із батьком ОСОБА_3 . Дівчинка є дуже прив`язаною до батька, між ними існує тісний емоційний зв`язок, а батько повністю забезпечує дитину належною турботою, доглядом та вихованням. 
ОСОБА_18 батько ОСОБА_1 показав суду, що зі своєю донькою ОСОБА_1 наразі стосунків не підтримує та не спілкується. Свідок зазначив, що безпосередньо з онукою він тривалий час не спілкувався, однак особисто приїздив до с-ща ОСОБА_19 . Крім того, свідок повідомив, що ОСОБА_3 має у користуванні трикімнатну квартиру в с-щі Широке, у якій проживає разом із цивільною дружиною та її сином (хлопчиком), малолітня онука сприймає співмешканку батька як близьку особу, проживає в емоційно комфортних умовах та називає її мамою.
ОСОБА_20 показав суду, що йому зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що забрав малолітню доньку, яка перебувала у хворобливому та млявому стані, у зв`язку з чим потребував транспортної допомоги. Свідок зазначив, що вони викликали бригаду швидкої медичної допомоги та супроводжували її до дитячого медичного закладу. Зазначив, що причиною розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 стали фінансові непорозуміння, оскільки остання висувала надмірні матеріальні вимоги. Свідок вказав, що після виписки дитини з лікарні ОСОБА_3 повідомив про неможливість повернення доньки матері через неналежне виконання нею батьківських обов`язків. Свідок підтвердив, що на даний час ОСОБА_3 проживає у доброму житловому будинку разом із цивільною дружиною, її сином ОСОБА_21 та малолітньою донькою. Також свідок повідомив, що ОСОБА_3 придбав житловий будинок за державною програмою «єВідновлення». Крім того, свідок розповів про випадок, коли ОСОБА_1 залишила дітей без нагляду протягом двох діб і поїхала до м. Києва для здачі медичних аналізів у межах програми сурогатного материнства, через що ОСОБА_3 був змушений викликати працівників поліції. ОСОБА_1 наразі не проявляє ініціативи щодо спілкування з донькою та не телефонує, хоча раніше вдавалася до маніпуляцій дитиною, висуваючи вимоги щодо надання грошових коштів в обмін на можливість побачитися з донькою.
ОСОБА_22 , який є колишнім чоловіком ОСОБА_1 та виховує їх спільну дитину — ОСОБА_23 (13 років). Свідок повідомив, що через неналежний догляд з боку матері дитина вилучалася соціальними службами, однак ОСОБА_1 зазначені дії не оскаржувала, до суду не зверталася та долею сина не цікавилася. Протягом тривалого часу дитина проживала з її бабусею, а наразі малолітній ОСОБА_23 проживає разом із свідком у с. Михайлівка. Свідок підтвердив, що ОСОБА_1 не підтримує емоційного зв`язку із сином, не проявляє материнської турботи та піклування (зокрема, 28 липня навіть не привітала дитину з днем народження). Крім того, ОСОБА_1 належним чином не бере участі в утриманні дитини: за нею рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі понад 20 000 гривень, а періодичні перекази коштів є незначними (близько 1 500 гривень на місяць). Також свідок зазначив, що ОСОБА_1 повністю ігнорувала навчальний процес сина, не цікавилася його успішністю у школі, у зв`язку з чим відомості про участь матері у його шкільному житті та навчальних документах (атестаті) відсутні.
ОСОБА_24 вказала, що проживала у одному селі із ОСОБА_1 та є її подругою. Зазначила, що їхні сини від перших шлюбів навчалися в одній школі. Вказала, що знає ОСОБА_1 як турботливу матір, яка забезпечена усім необхідним для життя, не вживає алкогольних напоїв та не палить. Малолітню доньку ОСОБА_1 свідок бачила лише під час спілкування через відео зв`язок. ОСОБА_3 свідок бачила особисто лише один раз. Зі слів ОСОБА_1 свідку відомо, що чоловік вчиняв психологічний тиск та поводився агресивно. Також свідок повідомила, що ОСОБА_1 продала власний автомобіль та придбала квартиру, а також позичала грошові кошти в іноземній валюті на придбання ліків для дитини. Крім того, свідок підтвердила, що старший син ОСОБА_1 проживав і зростав разом із бабусею (матір`ю ОСОБА_1 ), а іншу (другу) дитину ОСОБА_1 забрав її батько.
ОСОБА_25 , яка є тіткою ОСОБА_17 , вказала, що знає ОСОБА_1 з 2022 року, коли остання разом із сім`єю проживала у квартирі родичів. Повідомила, що неодноразово відвідувала ОСОБА_1 після народження доньки ОСОБА_6 . Свідок засвідчила, що в помешканні завжди панували чистота та порядок, дитина була доглянута й нагодована, а ОСОБА_1 проявила себе як турботлива та добра мати. Водночас свідок вказала, що ОСОБА_3 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим увесь догляд за дитиною та побутові клопоти повністю покладалися на матір. Також свідок зазначила, що ОСОБА_3 забрав малолітню доньку нібито в гості, проте у визначений строк її не повернув. У зв`язку з цим ОСОБА_1 розшукувала дитину та зверталася із відповідними заявами до органів поліції. Крім того, свідок повідомила, що ОСОБА_1 має у власності трикімнатну квартиру.
ОСОБА_26 , яка є матір`ю ОСОБА_1 показала суду, що малолітня ОСОБА_5 від народження проживала разом із її дочкою ОСОБА_1 . Свідок зазначила, що ОСОБА_1 повністю забезпечувала дитину всім необхідним для життя, розвитку та виховання, а також не чинила жодних перешкод батькові ОСОБА_3 у спілкуванні з донькою. Водночас свідок вказала, що згодом ОСОБА_3 самочинно забрав малолітню дитину та відмовився її повертати матері. Крім того, свідок повідомила, що ОСОБА_1 має у власності квартиру, постійно дбає про її покращення та облаштування й створила всі належні житлово-побутові умови для комфортного проживання доньки.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
Суд - це фактично останній інструмент, який підлягає використанню при вирішенні сімейних спорів, коли спір неможливо вирішити іншим шляхом.
Водночас розлучення має відбутися таким чином, щоб батько і матір як і раніше співпрацювали при виконанні батьківських обов`язків.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Виходячи зі змісту частини шостої статті 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.
Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20).
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). 
Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини.
У цій справі встановлено, що батьки мають належні житлові умови, доходи, мають бажання виховувати дітей.
При визначенні роздільного місця проживання дітей, з урахуванням конкретних обставин справи, окрім емоційного зв`язку між братами/сестрами необхідно звернути увагу на деякі аспекти: чи не завдасть братам/сестрам істотної психологічної травми подальше роздільне проживання, а отже, чи може це вплинути на погіршення їх психічного та психологічного стану; різниця у віці між дітьми, чи мала місце опіка старшої дитини над молодшим братом/сестрою; чи є відчуття дітьми однієї сім`ї на час вирішення спору. Має значення також проживання в одному чи різних населених пунктах, відстань між ними, чи унеможливить віддаленість місця проживання дітей спілкування між собою; тривалість проживання кожного з дітей з батьком або матір`ю на час вирішення спору; чи не проявляв один з батьків байдужості до виховання тієї дитини, яка проживала окремо тощо.
У пункті 67 Загального коментаря № 14 від 29 травня 2013 року Комітет ООН з прав дитини зазначив, що в інтересах дитини доцільно виходити зі спільної батьківської відповідальності. Приймаючи рішення в інтересах дитини, суддя має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.
У Резолюції «Рівність і спільна батьківська відповідальність: роль батька» від 02 жовтня 2015 року № 2079 Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками (пункт 2).
Крім того, Парламентська Асамблея Ради Європи звернула увагу, що розвиток спільної батьківської відповідальності допомагає подолати гендерні стереотипи щодо ролей, які нібито призначаються жінкам і чоловікам у сім`ї, і є очевидним відображенням соціологічних змін, які відбулися за останні п`ятдесят років в організації приватної та сімейної сфер (пункт 4).
Спільне батьківство слід сприймати як координацію між дорослими у їхніх батьківських ролях і здатність підтримувати та допомагати один одному, воно сприяє покращенню співпраці між батьками та зменшенню ризику потенційних суперечок, оскільки така модель вільна від тягаря переможець-переможений.
Водночас труднощі, пов`язані із спільною опікою, належать до початкового періоду адаптації, і завдяки тривалому контакту батьків ці труднощі поступово зникають. Спільна фізична опіка сприяє відкритому спілкуванню між батьками, мінімізації конфліктів та розчарувань, приносить користь стосункам матір-дитина і батько-дитина.
З урахуванням вищезазначеного, при вирішенні спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини суд з урахуванням обставин справи має право розглянути питання щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків чи застосування спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком. У постановах від 26 жовтня 2022 року у справі № 750/9620/20, від 04 жовтня 2023 року в справі № 208/4667/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 742/2571/21, від 10 січня 2024 року у справі № 183/3958/20 Верховний Суд звертав увагу на можливість застосування судами моделі спільної фізичної опіки батьків над дитиною.
Судом встановлено, що як батько, так і мати дитини належним чином ставилися до виконання своїх батьківських обов`язків, матеріально забезпечені та створили належні умови для виховання та розвитку дитини, у той же час між сторонами існує особистий конфлікт та неприязні стосунки, що унеможливило вирішення питання про фізичну опіку щодо їхніх спільних дітей в позасудовому порядку.
Під час вирішення питання щодо можливості встановлення спільної фізичної опіки, суди, окрім загальних обставин, мають також враховувати: бажання кожного з батьків, щоб дитина проживала разом з ним, згоду на участь у її вихованні та піклуванні; наявність у обох батьків сталих відносин з дитиною та бажання останньої спілкуватися з обома батьками; відсутність обставин, зазначених у частині другій статті 161 СК України, а також інших обставин, що можуть становити загрозу інтересам дитини; наявність у кожного з батьків часу та можливості, що дозволяє належним чином опікуватися дитиною; місце проживання кожного з батьків, що знаходиться не далеко від звичайного місця проживання дитини (сформованих місць життєвих інтересів дитини) тощо.
У справі, встановлено, що сторони працюють та проживають в сусідніх населених пунктах, висловлюють бажання в однаковій мірі піклуватися про дітей.
Наразі батько дитини проживає разом з жінкою ОСОБА_27 та її дитиною ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Шлюб не зареєстрований. 
Дитина тривалий час проживає з батьком і емоційний контакт з матір`ю у певній мірі втрачено. 
Доказів жорстокого поводження батька чи матір`ю з дитиною, притягнення їх до адміністративної чи кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення домашнього насильства, учасниками справи не надано та судами таких фактів не встановлено.
Суд вважає, що дитина тривалий час не має належних контактів з матір`ю, декілька років проживають з батьком.
Враховуючи те, що дитина тривалий час проживає з батьком, вона має відповідні соціальні контакти за місцем проживання батька. Однак, вочевидь дитина потребує і материнської турботи та безумовної любові, яка має позитивно впливати на її розвиток.
Подолання певних дискомфортних на першому етапі незручностей для дітей, пов`язаних з тимчасовою зміною звичного для них місця проживання і середовища, а також налагодження емоційного контакту дітей з матір`ю має відбуватися у співпраці батька і матері, а також органів у справах дітей, за необхідності - психологів. Доказів, які б свідчили про неможливість відновлення та підтримання належного емоційного контакту між матір`ю та дитиною або шкідливість таких контактів для дитини, не здобуто.
Використання спільної фізичної опіки у цій справі спрямоване на повернення матері у життя і виховання дитини, яка потребує як материнського, так і батьківського виховання, що у їх синтезі формують основу становлення дитини як повноцінних членів суспільства.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на поточному етапі доцільно визначити почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з батьком за адресою: АДРЕСА_2 ; два тижні з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . 
Батьки мають спільно приймати рішення щодо суттєвих питань виховання і розвитку дитини, узгодити порядок несення витрат на утримання дітей.
Почергове проживання дитини доцільно розпочати за місцем проживання батька, де вона тривалий час проживає, надавши можливість батькам та дитині налагодити необхідні комунікації та залагодити непорозуміння.
Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 слідує стягнути судовий збір в сумі 968,96 грн., а з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом).
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 19, 141, 160, 161 СК України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), Декларацією прав дитини резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН, ст. ст. 3, 12, 13, 77, 81-82, 89, 229, 258-259, 263-265, 280-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради в особі органу опіки та піклування, Служба у справах дітей Широківської селищної ради про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини - задовольнити частково. 
Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, Служба у справах дітей Широківської селищної ради про визначення місця проживання дитини з батьком - задовольнити частково.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ; два тижні з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Двотижневий період проживання дітей з кожним з батьків починається з 10:00 год. неділі та завершується через два тижні о 10.00 год. неділі.
Перші два тижні, починаючи з дати набрання законної сили. 
По завершенні двох тижнів, протягом яких дитина проживала з батьком чи матір`ю, той з батьків, з ким вона проживала, зобов`язаний супроводити (привезти) дитину до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.
У задоволенні іншої частини первісних позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
У задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , місце проживання за адресою (ВПО): АДРЕСА_5 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце реєстрації: АДРЕСА_6 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; 
Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради в особі органу опіки та піклування, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04052544, місцезнаходження за адресою: 50079, м. Кривий Ріг, вул. Короленка, 1А.
Служба у справах дітей Широківської селищної ради, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43478224, місцезнаходження за адресою: 50079, м. Кривий Ріг, вул. Короленка, 1А.
Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 44209446, місце знаходження: 49006, м. Дніпро, просп. Л.Українки, буд. 65.

Суддя В.В. Самсонова