Єдиний унікальний номер: 448/863/25 
Провадження № 2/448/61/26

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
(повний текст) 

02.07.2026 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В., 
при секретарі судового засідання Романченко І.А.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Мостиської міської ради Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору – приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Яксманицький Роман Степанович і Сьома львівська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаються на те, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по    АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року головою такого була ОСОБА_6 , 1918 р.н., а членами такого – ОСОБА_7 , 1924 р.н, (чоловік), ОСОБА_8 , 1959 р.н. (син) та ОСОБА_9 , 1961 р.н. (син), а виходячи із принципу рівності часток у майні колгоспного двору, кожен із даних осіб володіли станом на 15.04.1991р. часткою у розмірі по 1/4 у такому майні.
Вказували, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/4 частку у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняла дружина останнього – ОСОБА_6 . Факт прийняття нею спадщини стверджується поданою до нотаріуса заявою про прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що ОСОБА_6  стала власниками по 1/2 частки (1/4 частки, як члена колгоспного двору + 1/4 частки, яку успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_7 ) спірного будинковолодіння.
Зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на 1/2 частки у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_6 . cпадщину прийняли діти останньої – ОСОБА_9 та ОСОБА_1 . Факт прийняття ними спадщини стверджується спільним проживанням разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку не заявили про відмову від прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , стали власниками по 1/2 часток (1/4 частки, як членів колгоспного двору + 1/4 частки, яку успадкувала після смерті матері ОСОБА_6 ) спірного будинковолодіння.
Вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_1 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/2 частки у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_1 . cпадщину прийняла брат останнього – ОСОБА_9 . Факт прийняття ним спадщини стверджується спільним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку не заявив про відмову від прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що ОСОБА_9 став єдиним фактичним власником (1/4 частки, як члена колгоспного двору + 1/4 частки, яку успадкував після смерті ОСОБА_6 + 1/2 частки, яку успадкувала після смерті брата ОСОБА_1 ) спірного будинковолодіння.
Вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_9 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на майно колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняли брати останнього – позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_10 . Факт прийняття ними спадщини стверджується поданими до нотаріуса заявами про прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_10 стали власниками по 1/2 часток, які успадкували після смерті брата ОСОБА_9 , спірного будинковолодіння.
Зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_10 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/2 частки у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_10 спадщину прийняли дружина та діти останнього – позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Факт прийняття ними спадщини стверджується поданими до нотаріуса заявами про прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали власниками по 1/6 часток, які успадкували після смерті чоловіка та батька ОСОБА_10 , спірного будинковолодіння. 
Покликалась на те, що з метою оформлення своїх спадкових прав позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до нотаріусів, однак у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на частину спірного житлового будинок не має можливості, так як такий відносився до суспільної групи «колгоспний двір».
Нотаріуси роз`яснили позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок або його частку.
З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачами, право власності на спірне будинковолодіння за вищевказаною адресою, зокрема: за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими спорудами по  АДРЕСА_1 , а за позивачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності по 1/6 частки у такому.
Ухвалою судді від 21.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з`явились, однак в матеріалах справи містяться їхні заяви про розгляд справи у їх відсутності.
Представник відповідача – Мостиської міської ради Львівської областів судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнають та просить розглядати справу у їх відсутності.
Третя особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення від 24.07.2025р.; копії сторінок із спадкової справи за №177/2020, заведеної після смерті ОСОБА_9 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також клопотання про здійснення розгляду даної справи у його відсутності.
Представник третьої особи – Сьомої львівської державної нотаріальної контори Львівської області про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення від 01.08.2025р.; копії сторінок із спадкової справи за №44/2021, заведеної після смерті ОСОБА_10 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також клопотання про здійснення розгляду даної справи у його відсутності.
Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.
Судом встановлено, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по    АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року головою такого була ОСОБА_6 , 1918 р.н., а членами такого – ОСОБА_7 , 1924 р.н, (чоловік), ОСОБА_8 , 1959 р.н. (син) та ОСОБА_9 , 1961 р.н. (син), що підтверджується виписками із по-господарської книги по селі Соколя, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988-15.04.1991р.р. Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого.
Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.
Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.
Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.
Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.
Відповідно до змісту Вказівок №5-24/26 і №69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.
Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).
Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.
Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.
Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , тобто кожен по 1/4 частці будинковолодіння за вищевказаною адресою.
ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_7 .
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.
Згідно ст.524 ЦК України в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.
Відповідно до ст.534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
У відповідності до ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого. 
Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Згідно ст.ст.548, 549 ЦК України 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Таким чином, за ст.549 ЦК України спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.
Отже, оскільки спадкодавець ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року.
До складу даної спадщини входило, в тому числі право на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою:   АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, що належало спадкодавцю, як члену колгоспного двору.
Згідно матеріалів справи, спадкодавець  ОСОБА_7 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту спадкування здійснюється за законом.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій сторінок спадкової справи №93/1992, заведеної після смерті  ОСОБА_7 , котрий помер   ІНФОРМАЦІЯ_1 , саме дружина останнього –  ОСОБА_6 звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом та на частину спадкового майна спадкоємиці  ОСОБА_6 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом.
У відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР суд розцінює, що ОСОБА_6 вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини.
Таким чином, ОСОБА_6 стала фактичним власником 1/2 частин у спірному будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області (1/4 частка як члена колгоспного двору + 1/4 частка, яку успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7 ).
ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_6 .
До складу даної спадщини входило право на 1/2 частку спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою.
Згідно матеріалів справи, спадкодавиця ОСОБА_6 за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.
Як вбачається із довідки №507 виданої Соколянською сільською радою Мостиського району Львівської області, -  ОСОБА_6 , котра померла  ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою:  АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області. На час смерті разом із нею проживали сини ОСОБА_1 та ОСОБА_9 .
Відповідно до копій сторінок спадкової справи №331/2013 заведеної після смерті  ОСОБА_6 , котра померла  ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  ОСОБА_9 звернувся в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, факт прийняття ним спадщини стверджується спільним проживанням зі спадкодавцем. 
Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 не заявили про відмову від даної спадщини. На частину спадкового майна спадкоємцеві ОСОБА_9 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна.
Тобто, у відповідності до вимог ч.3 ст.1268, ст.1269 ЦК України, діти спадкодавиці ОСОБА_6 - ОСОБА_1 та ОСОБА_9 вважаються таким, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті їхньої матері – спадкодавиці ОСОБА_6 та стали фактичними власниками по 1/2 частки у спірному будинковолодінні (1/4 частки, як членів колгоспного двору + 1/4 частки, яку успадкували після смерті матері - ОСОБА_6 ).
ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_8 .
До складу даної спадщини входило право на 1/2 частку спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою.
Згідно матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_1 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.
Як вбачається із довідки №508 виданої Соколянською сільською радою Мостиського району Львівської області, -  ОСОБА_1 , котрий помер  ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою:  АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області. На час смерті разом із ним проживав брат - ОСОБА_9 .
Відповідно до копій сторінок спадкової справи №332/2013 заведеної після смерті  ОСОБА_1 , котрий помер  ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  ОСОБА_9 звернувся в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, факт прийняття ним спадщини стверджується спільним проживанням зі спадкодавцем. 
Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, ОСОБА_9 не заявив про відмову від даної спадщини. На частину спадкового майна спадкоємцеві ОСОБА_9 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом.
Тобто, у відповідності до вимог ч.3 ст.1268, ст.1269 ЦК України, брат спадкодавця ОСОБА_1 - ОСОБА_9 вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його брата – спадкодавця ОСОБА_1 та став фактичним власником спірного будинковолодіння (1/4 частки, як члена колгоспного двору + 1/4 частки, яку успадкував після смерті матері - ОСОБА_6 + 1/2 частки, яку успадкував після смерті брата - ОСОБА_1 ).
ІНФОРМАЦІЯ_4 відкрилась спадщина внаслідок смерті  ОСОБА_9 .
До складу даної спадщини входило право на спірне будинковолодіння за вищевказаною адресою.
Згідно матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_9 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.
Відповідно до копій сторінок спадкової справи №177/2020 заведеної після смерті  ОСОБА_9 , котрий помер  ІНФОРМАЦІЯ_4 , саме брати останнього – позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_10 у встановлений законом строк звернулися в нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини за законом та на частину спадкового майна спадкоємцям  ОСОБА_1 та ОСОБА_10 було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом.
Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, ОСОБА_1 та ОСОБА_10 не заявили про відмову від даної спадщини.
Тобто, у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України, брати спадкодавця ОСОБА_9 – ОСОБА_1 та ОСОБА_10 вважаються такими, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті їхнього брата – спадкодавця ОСОБА_9 та стали фактичними власниками по 1/2 часток у спірному будинковолодінні.
Інший можливий спадкоємець, а саме ОСОБА_11 , заявив про відмову від належної йому частки у спадщині, які б належали такому за законом, після смерті останнього, що стверджується матеріалам спадкової справи за №177/2020.
ІНФОРМАЦІЯ_5 відкрилась спадщина внаслідок смерті  ОСОБА_10 .
До складу даної спадщини входило право на 1/2 частки спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою.
Згідно матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_10 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.
Відповідно до копій сторінок спадкової справи №44/2021 заведеної після смерті  ОСОБА_10 , котрий помер  ІНФОРМАЦІЯ_5 , саме дружина та діти останнього – позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у встановлений законом строк звернулися в нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини за законом та на частину спадкового майна спадкоємцям  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом.
Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заявили про відмову від даної спадщини.
Тобто, у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України, дружина та діти спадкодавця ОСОБА_10 – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважаються такими, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті їхнього чоловіка та батька – спадкодавця ОСОБА_10 та стали фактичними власниками по 1/6 часток у спірному будинковолодінні.
При цьому, нотаріусами позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане спадкове майно – частину спірного житлового будинку. Нотаріуси роз`яснили позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можливість реалізації права на спадкування частини даного житлового будинку в судовому порядку.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору.
Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року.
З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками.
Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний будинок садибного типу з господарськими спорудами за вищевказаною адресою та через належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» право позивачів на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим такі звернулися до суду із вказаним позовом.
Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_7 , серії НОМЕР_1 від 10.10.1991 року; копією сторінок із спадкової справи №93/92, заведеної після смерті ОСОБА_7 ; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №84588121 від 20.03.2026р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82846105 від 10.10.2025р. (заповіти/спадкові договори); копією свідоцтва про смерть спадкодавиці ОСОБА_6 , серії НОМЕР_2 від 29.10.2009 року; копією сторінок із спадкової справи №331/2013, заведеної після смерті ОСОБА_6 , інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82800913 від 07.10.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82800899 від 07.10.2025р. (заповіти/спадкові договори); копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 від 17.12.2010 року; копією сторінок із спадкової справи №332/2013, заведеної після смерті ОСОБА_1 ; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82800981 від 07.10.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82800994 від 07.10.2025р. (заповіти/спадкові договори); копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_9 , серії НОМЕР_4 від 15.04.2020 року; копією сторінок із спадкової справи №177/2020, заведеної після смерті ОСОБА_9 ; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №81893025 від 17.07.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №81893040 від 17.07.2025р. (заповіти/спадкові договори); копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_10 , серії НОМЕР_5 від 19.01.2021 року; копією сторінок із спадкової справи №44/2021, заведеної після смерті ОСОБА_10 ; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82012479 від 29.07.2026р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №63613322 від 18.02.2021р. (заповіти/спадкові договори); виписками із по-господарської книги по селу ОСОБА_12 , - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988-15.04.1991р.р.; копією технічного паспорта на спірне будинковолодіння; листом-повідомленням нотаріуса про відмову у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння; копіями паспортів позивачів та іншими матеріалами справи.
Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.
Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими спорудами по  АДРЕСА_1 , а за позивачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - визнання права власності по 1/6 частки у такому.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ч.4 ст.200, ст.ст.206, 247, 258, 259, 264, 265, 268  ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:

Позов  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Мостиської міської ради Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору – приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Яксманицький Роман Степанович і Сьома Львівська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності – задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.
Визнати за  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.
Визнати за  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.
Визнати за  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності на 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 13.07.2026 року.
Відомості про учасників справи: 
Позивачі: 
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с.Соколя Мостиського району Львівської області, проживає та зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_6 ;
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка с.Соколя Мостиського району Львівської області, проживає та зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_3 , РНОКПП – НОМЕР_7 ;
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженка м.Львів, проживає та зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_3 , РНОКПП – НОМЕР_8 ;
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженець м.Львів, проживає та зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_3 , РНОКПП – НОМЕР_9 .
Відповідач: Мостиська міська рада Львівської області, місцезнаходження: м.Мостиська, вул.Грушевського, 6, Яворівського району Львівської області, код ЄДРПОУ: 26307500;
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: 
-приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович, місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22, Яворівського району Львівської області; 
-Сьома львівська державна нотаріальна контора Львівської області, місцезнаходження: 79040, м.Львів, вул.Городоцька, 299, код ЄДРПОУ: 33951362.

Суддя Ю.В.Кічак