ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.08.2026 | Справа №607/17749/26 Провадження №3/607/5014/2026

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Царук І.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справ, які надійшли з Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , розлученого, який має на утриманні одну малолітню дитину, який постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.02.2026 та 03.02.2026 притягався до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, РНОКПП: НОМЕР_2 ,
за ч. ч. 2, 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
10.08.2026 близько 16 год. 45 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 домашнє насильство економічного та фізичного характеру, а саме: забрав належний їй мобільний телефон та стиснув потерпілу за пальці, внаслідок чого завдав шкоди її психічному та фізичному здоров`ю, чим порушив вимоги пунктів 2, 3, 4, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Окрім того, 10.08.2026 близько 16 год. 45 хв. ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства, перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлював словесні образи, принижував, залякував та погрожував, внаслідок чого завдав шкоди її психічному здоров`ю, чим порушив вимоги пунктів 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Враховуючи, що по даним матеріалам про адміністративні правопорушення притягується до адміністративної відповідальності одна і та ж особа, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи по суті, провадження у справах про адміністративні правопорушення №607/17749/26 (провадження №3/607/5014/2026) та №607/17755/26 (провадження №3/607/5017/2026) щодо ОСОБА_1 підлягають об`єднанню в одне провадження.
В судовому засіданні особі, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та потерпілій ОСОБА_2 роз`яснені права, передбачені ст. ст. 268, 269 КУпАП.
При розгляді справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 173-2 КУпАП, за викладених у складених щодо нього протоколах обставин, визнав повністю.
Допитана в судовому засіданні потерпіла (згідно протоколу серії ВБА №033164 від 10.08.2026) ОСОБА_2 підтвердила викладені у протоколах про адміністративні правопорушення обставини вчинення її колишнім чоловіком ОСОБА_1 відносно неї та їх малолітньої доньки ОСОБА_3 домашнього насильства.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої, а також дослідивши матеріали справи, суддя дійшов таких висновків.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за вчинення домашнього насильства стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
За змістом ч. 3 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність особи наступає у випадку вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або у разі вчинення вказаних діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з вказаних вище порушень.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитиною, яка постраждала від домашнього насильства є особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 р. І цього Закону домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 р. І даного Закону економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 р. І вказаного Закону психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 р. І зазначеного Закону фізичне насильство цее форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Окрім повного визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 173-2 КУпАП, така доведена матеріалами справи, зокрема даними, що містяться у: протоколах про адміністративні правопорушення серії ВБА №033164 та серії ВБА №033166 від 10.08.2026, складених у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, де викладені обставини вчинення адміністративних правопорушень, які ставляться у провину ОСОБА_1 ; електронному рапорті інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Кметик Я.М. від 10.08.2026; протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.08.2026; письмових поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 10.08.2026; копіях термінових заборонних приписів стосовно кривдника серії АА №655875 та серії АА №655876 від 10.08.2026; формах оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 10.08.2026; копії постанови судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.02.2026 у справі №607/1640/26, яка набрала законної сили 17.02.2026, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень; копію постанови судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.02.2026 у справі №607/1934/26, яка набрала законної сили 16.02.2026, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.
Надаючи оцінку вказаним доказам, суддя вважає їх такими, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому такі приймаються до уваги. На думку судді, зазначені докази підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді даної справи.
Отже, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 , які мали місце 10.08.2026 близько 16 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 173-2 КУпАП, а тому його слід визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 173-2 КУпАП, та притягнути до адміністративної відповідальності.
Обставин, які б спростовували зазначений висновок та були підставами для закриття провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 173-2 КУпАП, при розгляді справи не встановлено.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 згідно зі ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Строк накладення адміністративного стягнення, визначений положеннями ст. 38 КУпАП, на момент розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 2, 3 ст. 173-2 КУпАП не закінчився.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За змістом ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення, відповідно до положень ст. ст. 34, 35 КУпАП, суддею не встановлено.
У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Як видно, у даному випадку більш серйозним правопорушенням з числа вчинених ОСОБА_1 є вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства, яке передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, що вказує на необхідність накладення стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Отже, враховуючи характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень, що посягають на громадських порядок і громадську безпеку, дані про його особу, ступінь вини, майновий стан, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
При цьому для застосування інших видів адміністративних стягнень, передбачених санкцією ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, а саме у виді громадських робіт або адміністративного арешту, які є більш суворими у порівнянні з адміністративним стягненням у виді штрафу, у вказаному випадку достатніх підстав не убачається.
На переконання судді, накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобіганню вчиненню ним та іншими особами нових правопорушень.
Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, згідно з якими судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що у відповідності до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» становить 665,60 гривень.
Керуючись ст. ст. 33-36, 40-1, 245, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення №607/17749/26 (провадження №3/607/5014/2026) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та №607/17755/26 (провадження №3/607/5017/2026)про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, об`єднаній справі присвоїти №607/17749/26.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у виді штрафу на користь держави в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.
Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративних правопорушень з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню подвійний штраф в розмірі ста шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2720 (дві тисячі сімсот двадцять) гривень та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя | І. М. Царук