Справа № 489/5383/26 
Номер провадження 2/489/3029/26 

РІШЕННЯ
Іменем України

09 вересня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну спр аву за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі – позивач) ОСОБА_1 (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням
встановив
В червні 2026 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 09.12.2025 у справі №489/2628/19 обвинувачену ОСОБА_1 на підставі ст.49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Цивільний позов АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням, в частині вимог до ОСОБА_1 залишено без розгляду. Враховуючи положення ч.7 ст.128 КПК України, Банк звертається з даним позовом про стягнення з ОСОБА_1 шкоди, заподіяної вчиненням кримінальних правопорушень у розмірі 248754,06 грн. 
Представник позивача позов підтримують в повному обсязі.
Представник відповідача та відповідач в судове засіданні не з`явилися, подали відзив, в якому вказали, що фактично позов побудований на припущенні, що саме факт притягнення особи до кримінальної відповідальності та подальше закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності автоматично свідчить про доведеність вини відповідача та є достатньою підставою для покладення на неї цивільно-правової відповідальності. Закриття кримінального провадження не встановлює вини відповідача. Кримінальне провадження щодо відповідача було закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому обвинувальний вирок судом не постановлявся. Під час постановлення суд не здійснював повного судового розгляду кримінального провадження по суті, не оцінював усі докази в порядку, передбаченому КПК України, та не ухвалював рішення щодо доведеності вини відповідача. В ухвалі суду відсутній висновок про доведеність вини відповідача. Більше того, суд прямо зазначив, що постановлення ухвали про закриття кримінального провадження не є тотожним постановленню обвинувального вироку, а цивільний позов залишено без розгляду.
В обґрунтування позовних вимог позивачем подано значний обсяг письмових доказів, серед яких договір будівельного підряду, локальні кошториси, акти приймання виконаних будівельних робіт, рахунки на оплату, платіжні документи, експертні висновки, а також інші документи, які, на думку позивача, підтверджують заподіяння відповідачем матеріальної та моральної шкоди. Однак аналіз змісту кожного із зазначених документів свідчить, що вони не підтверджують ті юридично значимі обставини, які відповідно до статей 12, 81 ЦПК України підлягають доказуванню саме позивачем. Фактично позивач ототожнює докази понесених витрат із доказами цивільного правопорушення, хоча це різні юридичні категорії. Сам по собі факт здійснення ремонтних робіт, укладення договору підряду або оплати рахунків ще не означає, що відповідні витрати виникли саме внаслідок протиправних дій відповідача.
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що відсутність вини відповідача у відзиві на позовну заяву представник відповідача обґрунтовує тим, що «кримінальне провадження щодо відповідача було закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому обвинувальний вирок судом не постановлявся». Інших заперечень та доказів відсутності вини відповідача у відзиві не наведено. Крім того, таке твердження суперечить вимогам чинного законодавства та обставинам судової справи №489/2628/19. Ухвала Інгульського районного суду м. Миколаєва від 09.12.2025 у справі №489/2628/19 є судовим рішенням, вимоги до змісту якого встановлені ст. 372 КПК України. В постанові Касаційного цивільного суду від 14.02.2018 в справі №398/571/15- ц сформовано правовий висновок, згідно з яким «Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності згідно зі статтею 49 КК України не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими».
Закриваючи 09.12.2025 кримінальне провадження та звільняючи ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності, Інгульський районний суд м. Миколаєва встановив, що в результаті протиправних дій ОСОБА_1 , яка будучи службовою особою, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, вчинила службову недбалість та завдала Банку матеріальні збитки на загальну суму 248 754,06 грн.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 09.12.2025 у справі №489/2628/19 звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України на підставі ст.49 КК України, а кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України; Кримінальне провадження №12018150000000120 від 04.08.2027 в частині обвинувачення до ОСОБА_1 закрито; Понесені в кримінальному провадженні витрати на залучення експерта в частині витрат щодо ОСОБА_1 віднесено на рахунок держави; Цивільний позов АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в частині вимог до ОСОБА_1 залишено без розгляду.
У вказаній ухвалі судом встановлено, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, вчиненого за таких обставин.
ОСОБА_1 обіймаючи посаду, пов`язану із здійсненням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, неналежно виконувала свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам держави за наступних обставин.
Так, в функціональні обов`язки директора ТОВ «Альбион» ОСОБА_1 , відповідно до п.п. 5.4.1-5.6 Статуту ТОВ «Альбион» входить: вирішення усіх питань, що стосуються діяльності товариства; призначати та звільняти робітників товариства у відповідності з трудовим законодавством; застосовувати до робітників товариства системи морального та матеріального стимулювання, а також стягнення, у відповідності з чинним трудовим законодавством; складати та підписувати без довіреності від імені товариства угоди, контракти та інші юридичні акти та забезпечувати їх виконання; представляти без довіреності товариство в його відношеннях з установами, підприємствами, організаціями, товариствами, судами всіх видів та інстанцій, партнерами та фізичними особами, а також державними органами по питанням, пов`язаним з діяльністю товариства; видавати довіреності від імені товариства, управляти та розпоряджатись активами товариства, у тому числі, грошовими коштами.
Крім того, відповідно до ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ОСОБА_1 , як посадова особа, яка здійснювала керівництво ТОВ «Альбион», несе відповідно до законодавства та установчих документів, відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, метою ведення якого, згідно зі ст.3 цього Закону, є надання повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
У невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 2015 року ОСОБА_1 знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місці за особистим проханням ОСОБА_3 передала йому статутну документацію ТОВ «Альбион» необхідну для участі в конкурсі на проведення будівельних робіт в приміщенні ТВБВ 1-А типу № 10014/0187 МОУ АТ «Ощадбанк», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 55.
20.10.2016 між замовником МОУ АТ «Ощадбанк» та підрядником ТОВ «Альбион», в особі директора Чернушко О.А., укладено договір підряду щодо проведення будівельних робіт в приміщенні ТВБВ 1-А типу № 10014/0187 МОУ АТ «Ощадбанк», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 55, загальною вартістю в сумі 1 191 975,60 грн. та 03.04.2017 договір будівельного підряду (додаткові роботи), загальною вартістю 196 824,00 грн.
Згідно з умовами зазначеного договору, Підрядник зобов`язується за завданням Замовника своїми силами і засобами на свій ризик, якісно виконати ремонтно-будівельні роботи ТВБВ 1-А типу №10014/0187 МОУ АТ «Ощадбанк», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 55, та здати в установлений Договором строк виконані роботи, відповідно до локального кошторису та проектної документації, а Замовник зобов`язується надати Підряднику фронт робіт, передати затверджену в установленому порядку відповідну документацію, прийняти від Підрядника виконані роботи та оплатити їх.
Після чого, діючи всупереч статуту ТОВ «Альбион», неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них ОСОБА_1 , будучи обізнаною, що ТОВ «Альбион» виконує будівельні роботи в приміщенні ТВБВ 1-А типу № 10014/0187 МОУ АТ «Ощадбанк», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 55 хід виконання робіт не перевіряла та на об`єкт ремонту не виїжджала.
У період з жовтня 2016 року по березень 2017 року невстановлена в ході досудового розслідування особа, яка достовірно знала, що передбачені договором підряду та кошторисною документацією роботи виконані частково на суму 1 018 087,14грн., склала завідомо неправдиві документи, а саме: акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року № б/н від21.12.2016 (форма КБ-2в), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 року (форма КБ-3), рахунок на оплату № 121207 від12.12.2016 на загальну суму 116 436,72 грн. з ПДВ, рахунок на оплату № 201001 від 20.10.2016 на загальну суму 953 580,48 грн. з ПДВ, акт приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2017 року від 28.03.2017 (форма КБ-2в), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за лютий 2017 року (форма КБ-3), рахунок на оплату № 230306 від 23.03.2017 на загальну суму 196 824 грн., до яких внесла завідомо неправдиві відомості про вартість та обсяг будівельних робіт на загальну суму 248 754,06 грн., які фактично підприємством не були виконані, підписавши їх від імені ОСОБА_1 , та скріпивши їх відтиском круглої печатки TOB «Альбион» наданою ОСОБА_1 .
Зазначені завідомо неправдиві офіційні документи були надані для засвідчення зазначених у них обсягів і вартості виконаних робіт та проведення подальшої оплати до МОУ АТ «Ощадбанк».
Будучи відповідальною особою від замовника робіт - начальник відділу будівництва, експлуатації будівель та господарського обслуговування МОУ АТ «Ощадбанк» Ковальов Ю.І., у вказаний період часу, перевіривши зазначені підроблені акт і довідку на відповідність їх фактично виконаним роботам та понесеним на їх виконання витратам, достовірно усвідомлюючи, що підрядник не виконав у повному обсязі передбачені договором підряду будівельні роботи на суму 248 754,06 грн. і що вказані документи містять завідомо неправдиві відомості внаслідок завищення норм витрат праці робітників на обсяг робіт, неправильного застосування коефіцієнтів та розцінок, а також завищень обсягів виконаних робіт у порівнянні з фактично виконаними роботами, усвідомлюючи, що його дії можуть призвести до безпідставного одержання неправомірної вигоди ТОВ «Альбион», використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, діючи умисно, в інтересах підрядника ТОВ «Альбион», підписав надані йому акти приймання виконаних будівельних робіт і довідки про їх вартість, чим видав завідомо неправдиві офіційні документи, які разом з рахунками на оплату на загальну суму 1 266 841,2 грн. були передані до бухгалтерії банку для проведення оплати. На підставі вказаних завідомо підроблених офіційних документів, а саме: акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року № б/н від 21.12.2016 (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 року (форма КБ-3), рахунку на оплату № 121207 від 12.12.2016 на загальну суму 116 436,72 грн. з ПДВ, рахунку на оплату № 201001 від20.10.2016 на загальну суму 953 580,48 грн. з ПДВ та 28.03.2017, акту приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2017 року від 28.03.2017 (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за лютий 2017 року (форма КБ-3) та рахунку на оплату № 230306 від 23.03.2017 на загальну суму 196 824 грн. проведено оплату робіт за договором підряду від20.10.2016 б/н в повному обсязі на банківський рахунок ТОВ «Альбион» № НОМЕР_1 відкритий в ПАТ «Сбербанк» (МФО 320627).
Висновком будівельно-технічної експертизи №17-1271-1272 від 12.03.2018 розбіжності між фактичною вартістю виконаних будівельних робіт від наведених у вищевказаних актах приймання виконаних будівельних робіт полягають в невиконанні будівельних робіт, завищені обсягів окремих виконаних будівельних робіт та використанні обладнання з більш низькими цінами та складають 279 772,84 грн. При цьому, до зазначеної суми включено загальну вартість кондиціонерів, зазначених у актах приймання виконаних будівельних робіт, фактична вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи №60 від 22.05.2018 складає 31 018,68 грн.
Таким чином, директор ТОВ «Альбион» ОСОБА_1 будучи службовою особою, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, вчинила службову недбалість, що полягала у передачі ОСОБА_3 статутної документації ТОВ «Альбион» необхідної для участі у конкурсі на проведення ремонтних робіт в приміщенні ТВБВ 1-А типу № 10014/0187 МОУ АТ «Ощадбанк», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 55 та не контролюванню ходу виконання вказаних робіт, які фактично були виконанні з завищенням обсягів виконаних робіт, внаслідок вказаного своїми діями спричинила матеріальний збиток на загальну суму 248 754,06 грн.
За результатами вчинення вказаних умисних протиправних дій, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією, передбаченою ч.2 ст.367 КК України, а саме в неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам юридичній особі.
Відповідно до ч. 1 ст.15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).
Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК, до складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди входять втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. 
Згідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, лише в питанні чи мале місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до абз. 1 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (із наступними змінами) та абз. 1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, у повному обсязі.
Зі змісту матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 погодилась із вказаною ухвалою суду, не оскаржила її, отже погодились з тим, що її звільнено від кримінальної відповідальності, а не винесено відносно неї виправдувального вироку, тобто її не було виправдано, а звільнено від відповідальності за не реабілітуючими підставами, тим самим фактично ОСОБА_1 визнала свою вину в інкримінованого їй кримінального правопорушення.
Зі змісту тієї ж ухвали суду встановлено суму матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 248754,06 грн.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності (ст. 49 КК) застосовується за наявності обставини вчинення нею певного умисного злочину при умові переконання суду в тому, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК.
Закриття провадження по кримінальній справі у зв`язку із закінченням строку давності, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати в установленому законом порядку матеріальні збитки, завдані нею державним, громадським організаціям або громадянам.
Закриття кримінального провадження не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності, а ухвала про закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України.
Аналогічна позиція вказана зокрема і у п.4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4.
Слід зазначити, що вказана ухвала суду від 09.12.2025 року є належним, допустимим письмовим доказом, який підтверджує доведеність позовних вимог АТ "Державний ощадний банк України".
Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 року, № 3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, слід вважати доведеними позовні вимоги АТ "Державний ощадний банк України" щодо стягнення з відповідача суми 248754,06 грн., що є прямою дійсною шкодою встановленою за результатами судового розгляду кримінального провадження, факт заподіяння матеріальної шкоди позивачу підтверджується ухвалою Інгульськогорайонного суду м. Миколаєва від 09.12.2025 у справі №489/2628/19.
Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати у справі. (1,5% від ціни позову, тобто 3731,31 грн.)
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.89,259,263-265 ЦПК України, суд вирішив
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 248754,06 грн. (двісті сорок вісім тисяч сімсот п`ятдесят чотири гривні шість копійок).
Стягнути з ОСОБА_1  на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3731,31 грн. (три тисячі сімсот тридцять одна гривня тридцять одна копійка).
Інформація про учасників справи:
Позивач:Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", код ЄДРПОУ - 00032129, адреса: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 09.09.2026. 

Суддя В. В. Кокорєв