КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження Справа № 761/8466/26
№ 33/824/3168/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року м. Київ 

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Зеленчука М.М.

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шепілова Олексія Олександровича на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 травня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 597123, 20 лютого 2026 року о 23 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz E63AMG», державний номер НОМЕР_1 , в районі пр-ту Берестейського, 16, в м. Києві, при перелаштовуванні не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку, в крайній лівій смузі, на яку мав намір перестроїтись, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення. Після цього автомобіль «Volkswagen Touareg» у некерованому стані здійснив зіткнення із автомобілем «Chevrolett Nubira», державний номер НОМЕР_3 , який рухався в третій смузі руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.
Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та визначено йому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на шість місяців.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір, що становить 665,60 грн.
Не погоджуючись з такою постановою судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Шепілов О.О. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд обмежився формальним посиланням на наявність відеозаписів та протоколу, не навівши мотивів, з яких відхиляються доводи сторони захисту. Суд надав перевагу версії іншого учасника ДТП без належної перевірки та без усунення суперечностей у доказах.
Вказує, що суд не спростував доводи захисту щодо відсутності порушення п. 10.3 ПДР України. Так, сторона захисту зауважувала, що ОСОБА_1 здійснюючи маневр перестроювання, попередньо переконавшись у його безпечності. Транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 фактично здійснював випередження автомобіля «Volkswagen Touareg» та перебував попереду нього. Матеріали справи не містять жодного належного доказу того, що водій «Volkswagen Touareg» був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення або був змушений вчиняти екстрений маневр. Висновок суду про порушення п. 10.3 ПДР України фактично грунтується на припущеннях.
Посилається на те, що судом не враховано характер пошкоджень автомобілів, а саме, що удар припав у задню ліву частину автомобіля «Mercedes-Benz E63AMG», що свідчить про те, що маневр перестроювання був фактично завершений та автомобіль під керуванням ОСОБА_1 вже перебував попереду «Volkswagen Touareg».
Крім того, вказує, що суд не надав оцінки порушенню швидкісного режиму іншим учасником ДТП.
Звертає увагу, що суд застосував до ОСОБА_1 найбільш суворий вид стягнення, передбачений санкцією ст. 124 КУпАП - позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, не навівши жодних переконливих мотивів, чому менш суворе стягнення у виді штрафу є недостатнім.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Шепілов О.О. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
ОСОБА_2 та його представник - адвокат Кишеня В.С. проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги , суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
Зазначених вимог закону у цій справі суд першої інстанції дотримався.
Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.
Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.
Відповідно до п. 10.3 ПДР у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.
Висновки суду першої інстанції про доведеність факту вини ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується зібраними у справі доказами, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 597123 від 21 лютого 2026 року, в якому зазначено, що 20 лютого 2026 року о 23 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz E63AMG», державний номер НОМЕР_1 , в районі пр-ту Берестейського, 16, в м. Києві, при перелаштовуванні не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку, в крайній лівій смузі, на яку мав намір перестроїтись, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення. Після цього автомобіль «Volkswagen Touareg» у некерованому стані здійснив зіткнення із автомобілем «Chevrolett Nubira», державний номер НОМЕР_3 , який рухався в третій смузі руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження; 
схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано положення транспортних засобів після їх зіткнення, місце зіткнення та перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП; схему підписано всіма учасниками дорожньо-транспортної пригоди без зауважень;
письмовими поясненнями водія ОСОБА_3 , який пояснив, що 20 лютого 2026 року о 23 год. 23 хв. керуючи автомобілем «Chevrolett Nubira», державний номер НОМЕР_3 , в м. Києві по пр. Берестейський, 15, рухався в третій полосі в сторону Житомира і відчув зіткнення з його автомобілем від автомобіля «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_2 , і зупинився.
письмовими поясненнями водія ОСОБА_4 , який пояснив, що 20 лютого 2026 року о 23 год. 11 хв. керуючи автомобілем «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_2 , в м. Києві по вул. Берестейський проспект, рухався по крайній лівій полосі зі швидкістю +- 80 км/год з правої другої поломи перестроювався без поворотника прямо в нього «Mercedes», а потім в нього лопнули подушки і більше нічого не бачив;
частково письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 , який пояснив, що 20 лютого 2026 року о 23 год. 20 хв., він керуючи автомобілем «Mercedes-Benz E63AMG», державний номер НОМЕР_1 , в районі пр-ту Берестейського, 16, в м. Києві, їхав 90 км/год, перелаштовувався з середнього в крайній лівий ряд після чого відчув удар в задню частину авто і відкинуло у відбійник.
Вищевказані докази у сукупності дозволяють в повній мірі відтворити обставини дорожньо-транспортної пригоди та є достатніми для встановлення в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Апеляційним судом відтворено механізм дорожньо-транспортної пригоди, досліджено схему місця ДТП, локалізацію транспортних засобів, та відхиляються доводи сторони захисту про те, що зіткнення транспортних засобів відбулося після повного перестроювання автомобіля під керуванням ОСОБА_1 в крайню ліву смугу руху, оскільки такі пояснення спростовуються матеріалами справи, враховуючи характер отриманих автомобілями пошкоджень, місце зіткнення та інші відомості, викладені у схемі місця ДТП та відеозаписі.
Невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.3 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками у виді спричинення механічних пошкоджень транспортним засобам, оскільки ОСОБА_1 за одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, не дав дорогу транспортному засобу «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_2 , що знаходився ліворуч, що спричинило зіткнення з автомобілем «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_2 ,.
Апеляційний суд зауважує, що жодних доказів того, що дорожня обстановка позбавила ОСОБА_1 технічної можливості виконати вимоги ПДР, матеріали справи не містять.
Доводи сторони захисту про порушення водієм автомобіля «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_2 , правил дорожнього руху та його винуватість у ДТП, висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на те, що за результатами перевірки обставин ДТП адміністративний протокол відносно водія автомобіля «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_2 , не складався, доказів оскарження дій працівників поліції та звернень до поліції щодо складання протоколу на зазначеного водія до матеріалів справи не долучено.
В зв`язку із вищевикладеним, а також враховуючи, що справа про адміністративне правопорушення розглядається судом в межах протоколу про адміністративне правопорушення, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та відхиляються апеляційним судом доводи сторони захисту у апеляційній скарзі, що саме в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки порушення ПДР, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.
З огляду на те, що в суді апеляційної інстанції стороною захисту не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування висновку суду про доведеність вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційна скарга є безпідставною.
Апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.
Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП є правильною, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність прийнятого рішення.
Виходячи із встановлених обставин події ДТП, яка мала місце 20 лютого 2026 року вбачається, що саме невиконання водієм ОСОБА_1 п. 10.3 ПДР України знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з ДТП та наслідками, що настали у виді пошкодження транспортних засобів, оскільки саме він під час перелаштування в іншу смугу для руху повинен був переконатись, що це не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, в даному випадку водію ОСОБА_4 .
У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Враховуючи, що обставин, що пом`якшують відповідальність, у даній справі не встановлено, інших обставин, які підлягають урахуванню при накладенні адміністративного стягнення, зокрема щодо особи порушника, майнового стану, не повідомлено, апеляційний суд приходить до висновку про обгрунтованість застосування до нього стягнення у вигляді накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на шість місяців, що з урахуванням обставин цієї справи є правомірним для досягнення мети адміністративного стягнення.
З огляду на наведене, постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 08 травня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 10.3 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шепілова Олексія Олександровича - залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 травня 2026 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 
Київського апеляційного суду В.В. Саліхов