Головуючий у суді першої інстанції: Каліушко Ф.А.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 753/429/26
провадження № 33/824/2737/2026

7 липня 2026 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київський апеляційний суду складі судді Шкоріної О.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Філімоновим Микитою Володимировичем, на постанову Дарницького районного суду міста Києва 2 квітня 2026 року, -
В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду від 2 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, зі стягненням судового збору на користь держави у розмірі 605, 60 грн. 
За постановою суду, ОСОБА_1 25 грудня 2025 року о 21 год. 02 хв. по вул. Павла Петриченка (Волго-Донська), 73 в м. Києві, керував транспортним засобом «MITSUBISHI», д.н.з.  НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, тіла, зіниці очей занадто звужені та не реагують на світло. Від проходження огляду у лікаря-нарколога на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - Філімонов М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. 
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, адвокат Філімонов М.В. зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу без належної оцінки доказів, зокрема, в частині підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про доведеність його вини. При цьому, захисник вказав, що у матеріалах справи наявні сумніви щодо факту вчинення адміністративного правопорушення, однак суд першої інстанції їх не врахував. Також зазначив, що 25 грудня 2025 року о 21 год. 28 хв, тобто в день і час події, ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а долучений до матеріалів справи відеозапис жодним чином цього не підтверджував. Крім того, зазначав, що матеріали справи не містять ані пояснень свідків, ані інших доказів, які б підтверджували факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . На думку апелянта, сукупність наведених обставин виключала можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
У судовому засіданні Філімонов М.В. підтримав доводи апеляційної скарги та зазначив, що з долученого до матеріалів справи відеозапису не вбачається, що автомобіль, біля якого перебував його підзахисний, був заведений, що, на його думку, ставить під сумнів факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Дані вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння є правильним. Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення повністю доведена дослідженими судом доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 550604 від 15 грудня 2025 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 29.07.2023 щодо ОСОБА_1 , копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6412065 від 25 грудня 2025 року , застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, відеофіксацією події. 
З відеозапису, долученого до матеріалів адміністративної справи, слідує, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , перебуваючи біля автомобіля, відчинив його дверцята та повідомив працівникам поліції про намір взяти документи, а згодом, о 21 год. 03 хв., висловив фразу: «Зараз, машина остине». Надалі, відповідаючи на запитання працівника поліції: «Ви взагалі без документів керуєте машиною?», він зазначив: «Є документи, є все, але вдома». На уточнююче запитання: «Чому документи вдома, ви їздите без документів?», ОСОБА_1 відповів: «Тому що я поїхав в магазин». Після повідомлення працівниками поліції про необхідність його затримання, з метою встановлення особи, ОСОБА_1 під час подальшого спілкування неодноразово вживав нецензурну лексику, звертався до працівників поліції на «ти» та висловлювався в емоційній формі.
Надалі з відеозапису вбачається, що на первинну пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 висловив згоду. Разом із тим, після роз`яснення працівниками поліції порядку проведення такого огляду, передбаченого Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735, відповідно до якої огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться у спеціалізованому закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 від проходження такого огляду категорично відмовився, мотивуючи свою відмову відсутністю часу.
Після роз`яснення працівниками поліції того, що відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння буде розцінена як порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 своєї позиції не змінив. 
Таким чином, відеозапис, долучений до матеріалів адміністративної справи, у своїй сукупності підтверджує факт керування ОСОБА_1 автомобілем, а також містить чітку фіксацію його категоричної відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. За таких обставин, доводи апеляційної скарги про відсутність належних доказів керування автомобілем та недоведеність факту відмови від проходження огляду в повній мірі спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи.
Щодо доводів сторони захисту про незалучення свідків під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає, що сама по собі відсутність пояснень свідків у матеріалах справи не є підставою для визнання зібраних доказів недопустимими. Положеннями статті 266 КУпАП передбачено можливість фіксації відповідних процесуальних дій за допомогою технічних засобів відеозапису, а тому за умови здійснення безперервної відеофіксації залучення свідків не є обов`язковим. Дії працівників поліції та відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння зафіксовані нагрудною камерою безперервно, у зв`язку з чим, посилання апелянта на відсутність показів свідків є безпідставним.
З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, за наявності достатніх, беззаперечних, належних та допустимих доказів, що підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є доведеною.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставилось питання в апеляційній скарзі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Відтак, неправильного застосування закону при розгляді справи судом першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено. 
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова Дарницького районного суду від 2 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану захисником Філімоновим Микитою Володимировичем, залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду міста Києва 2 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Шкоріна