КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2026 року Київ № 320/40307/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
I. Зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області (далі – відповідач), в якому просив суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київської області щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 статті 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з лютого 2023 року, яке повинно бути на рівні не нижчому ніж рівень місячного грошового забезпечення поліцейського;
- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у м. Києві та Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення відповідно до пункту 2 статті 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» включно з додатковою грошовою винагородою передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України № 168 (зі змінами) від 28.02.2023 з лютого 2023 року в розмірах не менше ніж була нарахована та виплачена поліцейським, які несуть службу в м. Києві;
- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у м. Києві та Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально побутових питань за 2022 рік згідно з пунктом 2 статті 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в розмірах не менше ніж була нарахована та виплачена поліцейським, які несуть службу в м. Києві.
II. Позиція позивача та заперечення відповідача
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходить службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у м. Києві та Київській області та у силу вимог пункту 2 статті 165 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» має право на отримання грошового забезпечення з лютого 2023 року не менше ніж у поліцейського в місті Києві, з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, у тому числі додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Крім того, позивач зазначив, що відповідач протиправно не здійснив йому нарахування та виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік у розмірі не менше ніж у поліцейських, які несуть службу в м. Києві.
Відповідач проти позову заперечував, надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили суд відмовити у задоволенні позову.
Зазначили, що виплата грошового забезпечення співробітникам Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області здійснюється виключно в межах фондів оплати праці, затверджених у кошторисах Управління.
Зауважили, що для видання наказу про виплату співробітникам Управління додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, необхідна наявність у затвердженому кошторисі Служби або територіального управління Служби за фондом оплати праці співробітників відповідних коштів на її виплату.
Натомість, у затвердженому ДСА України кошторисі Служби судової охорони на відповідний рік, а також кошторисі Територіального управління видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168, не передбачено, у зв`язку із чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс не дозволяє здійснити таку виплату. На переконання відповідача, виплата позивачу додаткової допомоги без відповідного фінансування є перевищенням повноважень та призвело б до порушення вимог чинного законодавства України, у зв`язку із чим бездіяльність Територіального управління щодо невиконання Постанови № 168 відсутня.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 09.11.2023 (суддя ОСОБА_2 ) відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
З огляду на звільнення судді ОСОБА_2 з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, проведено повторний автоматизований розподіл цієї справи, за результатами якого головуючим визначено суддю Леонтовича А.М.
Ухвалою суду від 14.03.2025 справу прийнято до провадження судді Леонтовича А.М. за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. 
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
Із урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
ОСОБА_1 , згідно з довідкою відповідача від 01.11.2023 № 557 перебуває на службі в Територіальному управлінні Служби судової охорони у м. Києві та Київської області на посаді провідного спеціаліста (заступник командира відділення) підрозділу особистої безпеки суддів Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київської області.
Згідно з витягом з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків № F1419103 від 01.11.2023, позивач отримав таке грошове забезпечення: січень місяць 2023 року – 19377,13 грн, лютий місяць 2023 року – 19377,13 грн, березень 2023 року - 19377,13 грн, квітень місяць 2023 року – 22845,13 грн, травень 2023 року – 29665,53 грн, червень 2023 року – 26255,33 грн.
Крім того, зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів убачається, що відповідач не здійснював нарахування та виплату позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік.
Не погоджуючись із розміром свого грошового забезпечення, позивач звернувся з позовом до суду.
V. Норми права, які застосував суд
За нормами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечення права кожного на справедливий суд регламентована нормами Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі – Закон № 1402-VIII).
За приписами статті 161 Закону № 1402-VIII, служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах (частина перша); Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України (частина друга); Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби (частина четверта); територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи (частина шоста); фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина сьома).
Згідно із частиною першою статті 165 Закону № 1402-VIII, грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
За положеннями частини другої статті 165 Закону № 1402-VIII, грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» затверджені схеми посадових окладів, тарифних розрядів і коефіцієнтів за основними посадами і спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони та встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.
Пунктом 2 Постанови № 289 встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із схемою тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони та схемою тарифних коефіцієнтів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони, затверджених цією постановою; порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.
VI. Оцінка суду
Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначений Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 № 384 (далі – Порядок № 384).
За приписами пунктів 4-7 Порядку № 384, грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони включає: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за стаж служби); 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія); 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди; допомоги).
Згідно з пунктами 8 і 10 Порядку № 384, грошове забезпечення виплачується співробітникам, які призначені на штатні посади в центральний орган управління Служби та територіальних управліннях Служби. Грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.
Періоди, за які грошове забезпечення не виплачується, визначені в пункті 11 Порядку № 384, до яких, зокрема віднесено час надання співробітникам відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати.
Виплата грошового забезпечення співробітника за поточний місяць здійснюється щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця (пункт 17 Порядку № 384).
У позовній заяві позивач зазначив, що він має право на отримання грошового забезпечення з лютого 2023 року не менше ніж у поліцейського в місті Києві, із урахуванням усіх складових грошового забезпечення, із приводу чого суд зазначає таке.
Відповідно до статті 13 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі – Закон № 580-VIII в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліції; 2) територіальні органи поліції.
До складу апарату центрального органу управління поліції входять організаційно поєднані структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань.
У складі поліції функціонують: 1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення; 7) інші підрозділи, діяльність яких спрямована на виконання завдань поліції або на забезпечення її функціонування, рішення про створення яких приймається керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ.
У системі поліції можуть утворюватися науково-дослідні установи та установи забезпечення, заклади професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання.
Згідно із частинами першою та другою статті 94 Закону № 580-VIII, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Суд зазначає, що позивачем у позовній заяві не конкретизовано, яку саме посаду поліцейського із загальної системи поліції він уважає прирівняною до своєї посади (провідного спеціаліста (заступник командира відділення) підрозділу особистої безпеки суддів Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київської області) з відповідним обґрунтуванням та бажає отримувати грошове забезпечення на аналогічному рівні.
У позовній заяві позивач лише посилався на лист Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 08.09.2023 №759зі/41/5/05-2023, копія якого наявна в матеріалах справи.
У названому листі Департамент зазначив, що починаючи з лютого 2023 року поліцейським управління патрульної поліції у місті Києві після закінчення первинної професійної підготовки за умови якісного виконання покладених на них завдань відповідно до особливостей проходження служби та особливостей внеску в загальні результати служби, розмір грошового забезпечення становить 22100,00 грн.
Проте, суд зазначає, що з указаного листа не вбачається за можливе встановити, чи дійсно розмір грошового забезпечення позивача нижчий, ніж установлений для поліцейських загалом, як то передбачено частиною другою статті 165 Закону № 1402-VIII.
Позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що розмір його грошового забезпечення є нижчим ніж рівень місячного грошового забезпечення поліцейського.
З огляду на вказане, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київської області щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення позивачу відповідно до пункту 2 статті 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з лютого 2023 року, яке повинно бути на рівні не нижчому ніж рівень місячного грошового забезпечення поліцейського та зобов`язання Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київської області нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення відповідно до пункту 2 статті 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» включно з додатковою грошовою винагородою передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України № 168 (зі змінами) від 28.02.2023 з лютого 2023 року в розмірах не менше ніж була нарахована та виплачена поліцейським, які несуть службу в м. Києві.
Щодо нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168, починаючи з лютого 2023 року, суд зазначає таке.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України ухвалено Постанову № 168, у пункті 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 3 Постанови № 168 Міністерству фінансів України доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.
У пункті 5 Постанови № 168 зазначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 внесені, зокрема такі зміни до Постанови № 168:
- в абзаці першому пункту 1 постанови слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць»;
- пункт 1 постанови доповнено новим абзацом такого змісту: «Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення»;
- доповнено постанову пунктом 21, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Наказом ДСА України від 31.10.2022 № 396 затверджено Порядок і умови виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану (далі – Порядок № 396).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 396 додаткова винагорода виплачується співробітникам в період дії воєнного стану, за час проходження ними служби, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами або на яких у встановленому порядку покладено тимчасове виконання обов`язків за іншими посадами згідно з умовами, передбаченими цим Порядком.
Пунктом 7 Порядку № 396 унормовано, що додаткова винагорода виплачується в таких розмірах: 30 000 гривень - співробітникам, які проходять службу в районах ведення бойових дій, пропорційно в розрахунку на місяць; 10 000 гривень - іншим співробітникам пропорційно в розрахунку на місяць; 100 000 гривень - співробітникам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
За положеннями пункту 4 Порядку № 396 виплата додаткової винагороди здійснюється центральним органом управління та територіальними управліннями Служби судової охорони за місцем проходження служби співробітника, де він призначений на штатну посаду. Підставою для виплати додаткової винагороди співробітникам є наказ Служби або територіального управління Служби.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 та пунктом 4 наказу ДСА України від 31.10.2022 № 396 передбачено, що ці нормативно-правові акти набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24.02.2022.
Тобто, із 24.02.2022 Кабінет Міністрів України встановив співробітникам Служби судової охорони на період дії воєнного стану в Україні додаткову винагороду, яка підлягає їм виплаті в порядку та на умовах, визначених ДСА України.
Разом із тим, 20.01.2023 Кабінетом Міністрів України ухвалено постанову № 43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168», пунктом 1 якої встановлено «у першому реченні абзацу першого: слова «військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора», «співробітникам Служби судової охорони», «виключити».
Названа постанова набрала законної сили з 21.01.2023.
Отже, із 21.01.2023 співробітники Служби судової охорони були виключені із числа осіб, які на період дії воєнного стану в Україні отримують додаткову винагороду.
Щодо посилань позивача на протиправність виключення співробітників Служби судової охорони з переліку осіб, які на період дії воєнного стану в Україні отримують додаткову винагороду, який визначений Постановою № 168, то суд не бере їх до уваги, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 № 43 є чинною, відомості про її оскарження у встановленому законом порядку у матеріалах справи також відсутні, а її правомірність/протиправність не є предметом розгляду цієї справи.
З огляду на вказане, суд доходить висновку, що у відповідача не було обов`язку з нарахування та виплати позивачу з 21.01.2023 додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
У зв`язку із цим, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київської області нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою № 168 з лютого 2023 року в розмірах не менше ніж була нарахована та виплачена поліцейським, які несуть службу в м. Києві.
Щодо права позивача на отримання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік у розмірах не менше ніж була нарахована та виплачена поліцейським, які несуть службу в м. Києві, суд уважає за необхідне зазначити таке.
Положеннями частини третьої пункту 3 Постанови № 289 визначено право Голові Служби судової охорони в межах асигнувань, що виділяються на утримання Служби судової охорони, забезпечувати надання один раз на рік співробітникам Служби судової охорони матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення) та допомоги на оздоровлення (в розмірі місячного грошового забезпечення).
Відповідно до пункту 36 Порядку № 384 співробітникам один раз на рік у межах асигнувань на виплату грошового забезпечення надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (далі матеріальна допомога) у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги, порядок її виплати встановлюються за рішенням Голови Служби з урахуванням розміру фонду грошового забезпечення, затвердженого у кошторисі Служби.
Механізм виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань співробітникам Служби судової охорони визначає Порядок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань співробітникам Служби судової охорони, затверджений Наказом Служби судової охорони від 09.09.2020 № 481 (далі – Порядок № 481).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 481 співробітникам Служби (далі - співробітники) один раз на рік у межах асигнувань на виплату грошового забезпечення надається матеріальна допомога у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 481 надання матеріальної допомоги співробітникам територіальних управлінь Служби здійснюється на підставі наказів начальників територіальних управлінь Служби.
Відповідно до пунктів 8-10 Порядку № 481 розмір матеріальної допомоги для співробітників Служби встановлюється за рішенням Голови Служби з урахуванням розміру фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі Служби.
Рішення про надання матеріальної допомоги та встановлення черговості її отримання приймається комісією центрального органу управління, територіального управління Служби на підставі рапортів співробітників Служби та довідок, наданих фінансовим підрозділом центрального органу управління, територіального управління Служби про затверджений фонд грошового забезпечення та можливість проведення виплати матеріальної допомоги.
Положення про комісію та персональний склад комісії затверджується наказом Служби (начальника територіального управління Служби).
Матеріальна допомога надається на підставі рапорту співробітника Служби в кожному конкретному випадку.
Співробітник подає рапорт про надання матеріальної допомоги до Голови Служби (начальника територіального управління Служби), який надає цей рапорт на розгляд комісії.
Перед поданням рапорту про надання матеріальної допомоги співробітник погоджує з фінансово-економічним підрозділом можливість проведення такої виплати та розмір матеріальної допомоги.
Рішення комісії оформлюється протоколом, який затверджується Головою Служби (начальником територіального управління Служби), і разом з рапортами співробітників Служби та іншими документами передається до кадрового підрозділу для підготовки проекту наказу про виплату матеріальної допомоги.
Виплата матеріальної допомоги здійснюється відповідно до наказу Служби (начальника територіального управління Служби).
Матеріальна допомога співробітникам надається за місцем штатної служби.
Із системного аналізу наведених норм права вбачається, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається працівнику служби судової охорони за наявності двох умов: 1) подання працівником рапорту на отримання відповідної допомоги; 2) наявність відповідних бюджетних асигнувань на зазначені цілі.
Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача з відповідним рапортом у 2022 році, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог у цій частині.
VII. Висновок суду
Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.
VIІI. Розподіл судових витрат
Оскільки у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.
Керуючись статтями 9, 14, 73- 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.