Справа № 524/8147/26
Провадження №2/524/6768/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.07.2026 року 
Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:
головуючого судді Ковальчук Т. М., 
за участю секретаря судового засідання Воблікової І. О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, про визнання протиправною та скасування державної реєстрації обтяження,
УСТАНОВИВ:
29 червня 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Фєдосєєв Д. О., звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука із зазначеною позовною заявою.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 травня 2014 року у справі № 524/4455/14-ц частково задоволено заяву Кременчуцького міжрайонного екологічного прокурора Дніпровської екологічної прокуратури про забезпечення позову у справі за позовом Кременчуцького міжрайонного екологічного прокурора Дніпровської екологічної прокуратури до Кременчуцької міської ради Полтавської області, Автозаводської районної ради у м. Кременчуці, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень Кременчуцької міської ради Полтавської області, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та повернення землі у державну власність шляхом заборони ОСОБА_1 та будь-яким фізичним чи юридичним особам вчиняти будь-які юридичні дії, укладати та посвідчувати договори про відчуження, приймати рішення щодо земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5310436100:06:002:0091). 
Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області ухвалено рішення від 13 серпня 2014 року у справі № 524/4455/14-ц, яким позов задоволено, визнано незаконним та скасовано рішення 25 сесії Кременчуцької міської ради 5 скликання від 26 лютого 2008 року в частині надання дозволу на розробку проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,08 га ОСОБА_2 на АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); визнано незаконним та скасовано рішення 21 сесії Автозаводської районної ради 5 скликання від 03 березня 2009 року в частині затвердження вказаного проекта землеустрою та передачі земельної ділянки ОСОБА_2 у власність; визнано недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_2 , який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди № 010957500556; зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 0,08 га (кадастровий номер 5310436100:06:002:0091), що розташована на АДРЕСА_1 у власність територіальної громади м. Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області.
На підставі цього судового рішення видано виконавчий документ та Автозаводським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було відкрито виконавче провадження № 55758036 від 09 лютого 2018 року, в якому стягувачем є Кременчуцька міжрайонна екологічна прокуратура Дніпровської екологічної прокуратури.
З метою добровільного виконання вищевказаного судового рішення, ОСОБА_1 14 березня 2018 року на ім`я міського голови м. Кременчука подано заяву з проханням розглянути питання щодо повернення у власність територіальної громади м. Кременчука земельної ділянки площею 0,08 га (кадастровий номер 5310436100:06:002:0091), що розташована по АДРЕСА_1 . Проте, виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області листом за вих. №В-02-23/2381 від 26 березня 2018 року повідомив, що рішенням Кременчуцької міської ради йому у власність земельна ділянка площею 0,08 га (кадастровий номер 5310436100:06:002:0091), що розташована на АДРЕСА_1 , не передавалась, оскільки вказана ділянка перебуває у власності іншої особи, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку № 010957500556.
27 жовтня 2020 року на підставі поданої заяви та відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт було скасовано. Знищення матеріалів виконавчого провадження підтверджується листом Автозаводського ВДВС №56722 від 01 квітня 2026 року.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно земельна ділянка із кадастровим номером 5310436100:06:002:0091 не належить на праві власності ОСОБА_1 
09 квітня 2026 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 472033693 ОСОБА_1 стало відомо, що 27 жовтня 2020 року майже одразу після скасування арешту, державний реєстратор Акіменко Е. В. повторно внесла у спеціальний розділ 38866255 арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме земельної ділянки з кадастровим номером 5310436100:06:002:0091 за адресою АДРЕСА_2 .
Позивач вважає, що запис про державну реєстрацію обтяження № 38866255 від 27 жовтня 2020 року має бути скасований, оскільки містить помилкову інформацію, що обтяжене майно належить позивачу. На підставі належних та допустимих доказів вбачається відсутність у ОСОБА_1 будь-яких прав на земельну ділянку, щодо якої зареєстровано обтяження.
Ухвалою від 03 липня 2026 року суд прийняв позовну заяву, відкрив провадження та призначив справу до розгляду по суті. 
При цьому суд роз`яснив позивачу зміст положення частини другої статті 51 ЦПК України, зокрема, щодо його права подати клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, оскільки він звертається з позовом до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в той час, як належним відповідачем у справах про зняття арешту з майна є особа, в інтересах якої встановлено обтяження.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача.
Відповідач подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького район Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування державної реєстрації обтяження у зв`язку з недоведеністю наявності протиправних дій або бездіяльності відповідача, а також причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та порушення своїх прав.
Третя особа звернулася до суду з поясненнями, в яких зауважила, що оскільки рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 серпня 2014 року у справі № 524/4455/14-ц боржником ОСОБА_1 наразі не виконано, а заходи примусового виконання рішення, визначені Законом України «Про виконавче провадження», не дали належного результату, то підстави для задоволення даного позову відсутні. Окрім того, звернула увагу щодо визначення позивачем у справі неналежного відповідача, що є підставою для відмови у позові.
Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. 
Згідно зі статтею першою Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною першою статті 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
Суд установив, що ухвалою від 21 травня 2014 року Автозаводський районний суд міста Кременчука забезпечив позов Кременчуцького міжрайонного екологічного прокурора Дніпровської екологічної прокуратури до Кременчуцької міської ради Полтавської області, Автозаводської райради в м. Кременчуці, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень Кременчуцької міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та повернення землі у державну власність шляхом заборони ОСОБА_1 та будь-яким фізичним чи юридичним особам вчиняти будь-які юридичні дії, укладати та посвідчувати договори щодо відчуження, приймати рішення щодо земельної ділянки на АДРЕСА_2 (кадастровий номер 5310436100:06:002:0091). 
Рішенням від 13 серпня 2014 року Автозаводський районний суд міста Кременчука позов Кременчуцького міжрайонного екологічного прокурора Дніпровської екологічної прокуратури задовольнив: визнав незаконним та скасував рішення 25 сесії Кременчуцької міської ради 5 скликання від 26 лютого 2008 року в частині надання дозволу на розробку проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,08 га ОСОБА_2 на АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); визнав незаконним та скасував рішення 21 сесії Автозаводської районної ради 5 скликання від 03 березня 2009 року в частині затвердження вказаного проекта землеустрою та передачі земельної ділянки ОСОБА_2 у власність; визнав недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 542470, виданий ОСОБА_2 , який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 010957500556; зобов`язав ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 0,08 га (кадастровий номер земельної ділянки 5310436100:06:002:0091), що розташована на АДРЕСА_1 , у власність територіальної громади м. Кременчука в особі Кременчуцької міської ради.
Ухвалою від 15 березня 2018 року суд скасував заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21 травня 2014 року. 
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 09 квітня 2026 року на підставі постанови Автозаводського ВДВС про арешт майна боржника (серія та номер – 55758036) від 27 жовтня 2020 року внесено запис про арешт нерухомого майна, а саме земельної ділянки з кадастровим номером 5310436100:06:002:0091; особа, майно якої обтяжується – ОСОБА_1 . 
З відповіді Автозаводського ВДВС від 01 квітня 2026 року № 56722 вбачається, що у цьому відділі на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 55758036 щодо примусового виконання виконавчого листа № 524/4455/14, виданого 29 січня 2018 року Автозаводським районним судом міста Кременчука, про зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку кадастровий номер 5310436100:06:002:0091 у власність територіальної громади; 09 лютого 2018 року було відкрито виконавче провадження та за заявою місцевої прокуратури накладено арешт; постановою від 17 лютого 2020 року виконавче провадження закінчено відповідно до пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»; виконавче провадження відповідно до акта від 19 лютого 2024 року передано до архіву та знищено.
Умови та підстави зняття арешту з майна врегульовані статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини третьої статті 59 цього Закону у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Частина п`ята цієї статті передбачає, зокрема, зняття арешту за рішенням суду.
Суд звертає увагу на те, що в даному випадку Автозаводський відділ ДВС не є належним відповідачем.
Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 
Позивач у справі вважає, що запис про обтяження щодо майна, яке, за його доводами, йому не належить, порушує його права та підлягає скасуванню. 
Звертаючись із позовом, ОСОБА_1 зазначив, що стягувачем у виконавчому провадженні № 55758036 від 09 лютого 2018 року є Кременчуцька міжрайонна екологічна прокуратура Дніпровської екологічної прокуратури.
Так, відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18).
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках – особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (постанова Верховного Суду від 06 травня 2024 року у справі №725/3352/23).
Виконання державним виконавцем функцій державного реєстратора обтяжень відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не змінює цивільно-правової природи спірних правовідносин. ДВС та державний виконавець (як реєстратор) не є належними відповідачами у справах про зняття арешту з майна та скасування запису про обтяження, якщо спір стосується обтяження, накладеного у виконавчому провадженні. Орган державної виконавчої служби або державний виконавець, який вчинив реєстраційну дію щодо накладення арешту в інтересах стягувача, не є належним відповідачем у справі, а залучається до участі у ній лише як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
За змістом частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За правилами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
За викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц висновками пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
В ухвалі про відкриття провадження у цій справі суд роз`яснив позивачу щодо його права подати клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, оскільки він звертається з позовом до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у той час, як належним відповідачем у справах про зняття арешту з майна є особа, в інтересах якої встановлено обтяження. Однак позивач таким правом не скористався, заяви про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача до суду не подав.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, в постановах від 18 жовтня 2023 року у справі № 300/808/19, від 07 грудня 2023 року у справі № 363/2300/20, від 13 грудня 2023 року у справі № 753/8710/21, пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові.
Таким чином, ураховуючи, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, у задоволенні заявлених вимог слід відмовити.
Керуючись статтями 4-13, 174-181, 209-250, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, про визнання протиправною та скасування державної реєстрації обтяження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя Т. М. Ковальчук