ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року	м. Одеса	Справа № 915/1917/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Філінюка І.Г.
суддів Аленіна О.Ю., Лічмана Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури 
на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 31.03.2026 
по справі №915/1917/19 
за позовом: Миколаївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Галицинівської сільської ради
до відповідачів: 
1.Миколаївської районної державної адміністрації;
2.Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська водна компанія»
про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсним договору оренди землі, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку, скасування реєстрації

суддя суду першої інстанції – Олейняш Е.М. 
місце винесення ухвали: м. Миколаїв, Господарський суд Миколаївської області, вул.Фалєєвська, 14
повний текст ухвали складено та підписано: 20.04.2026 року 

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року виконуючий обов`язки керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2 Миколаївської області звернувся до Господарського суду Миколаївської області в інтересах держави в особі Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області з позовом до Вітовської районної державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська водна компанія», в якому з урахуванням заяв про зміну предмета позову (вх. № 12738/21 від 20.08.2021) та уточнення до заяви про зміну предмета позову (вх. № 4712/23 від 17.04.2023) просив:
1. Визнати незаконним та скасувати розпорядження Вітовської районної державної адміністрації від 13.04.2018 № 122-р «Про дострокове припинення права постійного користування земельною ділянкою Галицинівською сільською радою Вітовського району Миколаївської області»;
2. Визнати незаконним та скасувати розпорядження Вітовської районної державної адміністрації від 13.04.2018 № 123-р «Про передачу в оренду земельної ділянки ТОВ «Миколаївська водна компанія»;
3. Визнати недійсним укладений 25.04.2018 між Вітовською районною державною адміністрацією та ТОВ «Миколаївська водна компанія» договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4823380600:03:000:0247 площею 5,5 га для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування (будівництво сміттєзвалища для організації полігону твердих побутових відходів) в межах території Галицинівської сільської ради;
4. Визнати незаконним та скасувати розпорядження Вітовської районної державної адміністрації від 05.04.2019 № 79-р «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення»;
5. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 10.04.2019 між Вітовською районною державною адміністрацією та ТОВ «Миколаївська водна компанія»;
6. Зобов`язати ТОВ «Миколаївська водна компанія» повернути територіальній громаді в особі Галицинівської сільської ради земельну ділянку з кадастровим номером 4823380600:03:000:0247 площею 5,5 га, у тому числі шляхом знесення (демонтажу) об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2250416648233), розташованого на вул. Степовій, буд. 1/2, у с. Галицинове Миколаївського (Вітовського) району, Миколаївської області;
7. Скасувати вчинену 11.12.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ТОВ «Миколаївська водна компанія» на об`єкт нерухомого майна - полігон твердих побутових відходів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2250416648233).
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 18.11.2020 в позові відмовлено в повному обсязі.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 року рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.11.2020 у справі № 915/1917/19 залишено без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Постановою Верховного Суду від 14.07.2021 касаційну скаргу заступника керівника Одеської окружної прокуратури задоволено частково. Рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.11.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 у справі № 915/1917/19 скасовано. Справу № 915/1917/19 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2025 в позові відмовлено в повному обсязі.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 року рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2025 у справі № 915/1917/19 залишено без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Постановою Верховного Суду від 06.08.2025 касаційну скаргу заступника керівника Одеської окружної прокуратури задоволено частково. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2025 у справі № 915/1917/19 скасовано, справу №915/1917/19 передано на новий розгляд до Господарського суду Миколаївської області.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.10.2025 прийнято справу № 915/1917/19 до провадження судді Олейняш Е.М. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 
01.12.2025 до суду за допомогою підсистеми «Електронний суд» від Миколаївської окружної прокуратури надійшла заява (вх. № 16767/25 від 28.11.2025) про зміну предмету позову, в якій прокуратура просить суд:
1. Вилучити позовну вимогу «визнати незаконним та скасувати розпорядження Вітовської районної державної адміністрації від 13.04.2018 № 122-р «Про дострокове припинення права постійного користування земельною ділянкою Галицинівською сільською радою Вітовського району Миколаївської області» та закрити провадження у справі в цій частині;
2. Вилучити позовну вимогу «визнати незаконним та скасувати розпорядження Вітовської районної державної адміністрації від 13.04.2018 № 123-р «Про передачу в оренду земельної ділянки ТОВ «Миколаївська водна компанія» та закрити провадження у справі в цій частині;
3. Вилучити позовну вимогу «визнати недійсним укладений 25.04.2018 між Вітовською районною державною адміністрацією та ТОВ «Миколаївська водна компанія» договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4823380600:03:000:0247 площею 5,5 га для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування (будівництво сміттєзвалища для організації полігону твердих побутових відходів) в межах території Галицинівської сільської ради» та закрити провадження у справі в цій частині;
4. Вилучити позовну вимогу «визнати незаконним та скасувати розпорядження Вітовської районної державної адміністрації від 05.04.2019 № 79-р «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення»» та закрити провадження у справі в цій частині;
5. Вилучити позовну вимогу «визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 10.04.2019 між Вітовською районною державною адміністрацією та ТОВ «Миколаївська водна компанія» та закрити провадження у справі в цій частині;
6. Залишити позовну вимогу «скасувати вчинену 11.12.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ТОВ «Миколаївська водна компанія» на об`єкт нерухомого майна – полігон твердих побутових відходів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2250416648233)» без змін;
7. Позовну вимогу «зобов`язати ТОВ «Миколаївська водна компанія» повернути територіальній громаді в особі Галицинівської сільської ради земельну ділянку з кадастровим номером 4823380600:03:000:0247 площею 5,5 га, у тому числі шляхом знесення (демонтажу) об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2250416648233), розташованого по вул. Степовій, буд. 1/2, у с. Галицинове Миколаївського (Вітовського) району, Миколаївської області» замінити на вимогу «витребувати від ТОВ «Миколаївська водна компанія» у власність держави в особі Галицинівської сільської ради земельної ділянки з кадастровим номером 4823380600:03:000:0247 площею 5,5 га, що розташована по вул. Степовій, буд. 1/2, у с. Галицинове Миколаївського (Вітовського) району Миколаївської області, з приведенням її у придатний для використання стан шляхом знесення (демонтування) об`єкту нерухомого майна – полігону твердих побутових відходів загальною площею 11,9 кв. м: Літера А-1 - адміністративнопобутовий корпус, Б - вбиральня, № 1 - ворота, № 2 - огорожа, № 3 - ваги автомобільні, № 4 - свердловина, № 5 - пожежна ємність, № 6 - Дез.бар`єр, № 7 - колодязь оглядовий, № І - автодорога, № ІІ - замощення, № ІІІ майданчик для автотранспорту.
8. Залучити Миколаївську районну державну адміністрацію (код ЄДРПОУ 04056500, вул. Одеське шосе, 18А, м. Миколаїв, 54036) до участі у справі № 915/1917/19 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача;
9. Залучити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до участі у справі №915/1917/19 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача.
В клопотання прокуратурою зазначено, зокрема, наступне.
Позовні вимоги прокурора обґрунтовано тим, що Вітовською райдержадміністрацією за достатнього обсягу повноважень передано в оренду ТОВ «Миколаївська водна компанія» спірну земельну ділянку, згідно з договором оренди землі від 25.04.2019 та у подальшому продано ділянку за договором купівлі продажу від 10.04.2019. Такими діями порушено право територіальної громади на користування спірною земельною ділянкою, оскільки остання в силу ч. 3 ст. 117, ч. 11 ст. 123 Земельного кодексу України (в редакціях, чинних на момент набуття сільською радою права постійного користування) є комунальною власністю. У подальшому, вже після пред`явлення позову та, достовірно володіючи інформацією про наявність спору про право у суді, ТОВ «Миколаївська водна компанія» вжило заходів до завершення будівництва об`єкту незавершеного будівництва та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.12.2020 вчинено державну реєстрацію права власності на полігон твердих побутових відходів, зі змінами від 28.01.2021.
З огляду на це, у відповідності з положеннями закону та сталою судовою практикою, яка існувала на час пред`явлення позову (у серпні 2019 року), прокурором обґрунтовано позовні вимоги ст. 1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
За обставин справи, постановою Верховного Суду від 26.08.2025 скасовано постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2025 та передано справу на новий розгляд до Господарського суду Миколаївської області.
За час судового розгляду справи № 915/1917/19 упродовж шести років (що апріорі перевищує розумний строк розгляду господарської справи та не відповідає завданню господарського судочинства) неодноразово змінювались положення законодавства, а тому і судова практика щодо способів захисту порушеного права.
Законодавчі зміни, які виникли вже після попереднього розгляду судом першої інстанції справи, суттєво впливають на визначення судом та учасниками процесу ефективного способу захисту порушених інтересів держави та юридичної норми, яка підлягає застосуванню. Введення в дію вказаних норм права є виключними обставинами, що не залежать від волі сторін, у тому числі прокурора, і встановлюють єдиний можливий спосіб захисту порушених інтересів держави у цій справі - витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).
Враховуючи викладене, позовні вимоги, зазначені в п. 1, 2, 3, 4, 5 прохальної частини заяви (вх. № 16767/25 від 28.11.2025), підлягають вилученню, а провадження в частині вказаних вимог слід закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Прокуратура також зазначила, що 29.11.2023 (вже під час розгляду спірних відносин судом) директором ТОВ «Миколаївська водна компанія» ОСОБА_2 укладено іпотечний договір з ОСОБА_1 , за умовами якого ТОВ «Миколаївська водна компанія» передало в іпотеку спірні полігон побутових відходів та земельну ділянку з кадастровим номером 4823380600:03:000:0247 площею 5,5 га. При цьому, іпотекодержателем за договором виступає ОСОБА_1 , яка є засновником та кінцевим бенефіціарним власником відповідача ТОВ «Миколаївська водна компанія».
Прокуратура зазначає, що наразі єдиним належним відповідачем за позовом про витребування спірної земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на нерухомість (полігон твердих побутових відходів) та знесення цього об`єкту є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку, тобто ТОВ «Миколаївська водна компанія». 
Разом з тим, Миколаївська районна державна адміністрація має бути залучена до участі у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, адже має певну зацікавленість у результаті справи, а рішення суду може вплинути на права та обов`язки останньої. Так, під час розгляду даної справи суд має встановити обставини набуття ТОВ «Миколаївська водна компанія» права оренди та у подальшому, права власності на земельну ділянку. 
Крім того, оскільки за договором іпотеки від 29.11.2023 спірна ділянка та майно передано в іпотеку ОСОБА_1 , остання також має бути залучена до участі у справі у якості третьої особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 31.03.2026, резолютивна частина якої викладена у протокольній формі відмовлено в задоволенні заяви про зміну предмета позову.
Обґрунтування судового рішення. 
Суд зазначив, що фактичні обставини справи не змініються. Судом відмовлено в частині вилучення позовних вимог, оскільки діючим ГПК України не передбачено такої процесуальної дії. Разом із тим, суд звернув увагу прокурора на наступне: щодо вилучення позовних вимог та закриття провадження у справі, якщо прокуратура вважає за необхідне відмовитись від позову або частини позову, необхідно оформити належним чином відповідно до ст. 231 ГПК України, подається відповідна заява про відмову від позову або частини позову, судом приймається відмова від позову та закривається провадження у справі. Судом відмовлено в частині залучення до участі у справі Миколаївську районну державну адміністрація у якості третьої оосби, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, оскільки має статус відповідача у справі.
Узагальнені вимоги та доводи апеляційної скарги.
30.04.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 31.03.2026 по справі №915/1917/19 у якій скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 31.03.2026 у справі № 915/1917/19 в частині відмови у задоволенні заяви про зміну предмета позову та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.
Скаржник зазначає, що суд дійшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні клопотання про зміну предмета позову через: відсутність у ГПК України такої процесуальної дії як «вилучення» позовної вимоги, не зазначення прокурором у відповідній заяві про відмову від частини позовних вимог у порядку ст. 191 ГПК України, подання заяви про зміну предмета позову під час нового розгляду справи за відсутності зміни її фактичних обставин.
Поза увагою суду залишилось, що наразі єдиним імперативно визначеним та ефективним способом захисту порушених інтересів держави у справі є витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).
За твердженням прокурора, враховуючи законодавчі норми, якими змінено підхід до способу захисту порушених інтересів держави, введення їх у дію з 09.04.2025 (тобто після неодноразового розгляду справи судами різних інстанцій) слід розцінювати як виключні обставини, які вочевидь не залежали від волі прокурора та не повинні бути проігноровані судом.
Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції. 
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Лічман Л.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2026.
На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №915/1917/19 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 доручено Господарському суду Миколаївської області невідкладно надіслати матеріали справи №915/1917/19 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 31.03.2026 по справі №915/1917/19 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції. 
14.05.2026 матеріали справи №915/1917/19 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 31.03.2026 по справі №915/1917/19. 
Визначено розглянути апеляційну скаргу Заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 31.03.2026 по справі №915/1917/19 у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи. 
Встановлено іншім учасникам провадження у справі строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, відзив має надійти до Південно – західного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення про відкриття апеляційного провадження у справі, з урахуванням строків поштового перебігу. 
Згідно з частиною 13 статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. 
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно - західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Щодо підстав апеляційного перегляду ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про зміну предмету позову. 
Так, відмова в прийнятті заяви про зміну предмета позову має супроводжуватися одночасним поверненням такої заяви заявникові та має бути одноактною (нерозривною) процесуальною дією. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 15.01.2025 у справі № 908/702/23, від 02.09.2024 у справі № 904/868/22.
При цьому Верховний Суд у постанові від 01.11.2021 у справі № 405/3360/17, зазначив, що на ухвалу суду першої інстанції про відмову у прийняті заяви про збільшення позовних вимог може бути подана апеляційна скарга окремо від рішення суду, оскільки в разі відмови в задоволенні заяви про збільшення позовних вимог процесуальним наслідком є повернення такої заяви позивачу, яка, у свою чергу, може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до пункту 6 частини 1 статті 353 Цивільного процесуального кодексу України. 
Отже, відмова у прийнятті заяви про зміну предмета позову зумовлює повернення такої заяви позивачу. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15.10.2025 у справі №914/1994/25, від 15.01.2025 у справі № 908/702/23.
Водночас пунктом 6 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).
Таким чином, заява про зміну предмета позову є «заявою» в розумінні пункту 6 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 15.01.2025 у справі № 908/702/23, від 28.01.2025 у справі № 916/2079/23, від 19.12.2024 у справі № 910/18641/23.
Колегія суддів також зауважує, що положення частин четвертої, п`ятої статті 233 та частини першої статті 255 ГПК України не ставлять можливість реалізації учасником справи права на апеляційне оскарження певного кола ухвал місцевого господарського суду в залежності від їх поділу на протокольні та такі, що оформлені окремим документом, як і не містять заборони оскарження в апеляційному порядку протокольних ухвал.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 910/5810/17, від 05.02.2019 у справі № 903/381/18, від 11.11.2020 у справі № 925/1142/18, від 20.05.2021 у справі № 904/4013/20 та від 20.07.2021 у справі № 904/105/20.
Щодо заяви Прокурора в частині «вилучення позовних вимог» та закриття провадження у справі (п. 1, 2, 3, 4, 5 прохальної частини заяви про зміну предмета позову), а також в частині заміни позовної вимоги (п. 7 прохальної частини заяви про зміну предмета позову), колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з положеннями статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, що складається із двох елементів: предмета і підстави позову.
Предметом позову як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу.
Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміють певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такими обставинами є юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава.
Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.
Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14.01.2025 у справі № 916/5763/23, від 23.04.2024 у справі № 910/12744/22, від 26.11.2024 у справі № 910/15342/23.
Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. При цьому однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.08.2023 у справі № 910/21280/21.
Відповідно до частин 3, 4 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею. Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною 3 цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.
Колегія суддів звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.05.2020 у справі № 908/299/18:
« 69. Частиною третьою статті 46 ГПК України передбачено право позивача на зміну предмета або підстав позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання.
70. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
71. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога. При цьому одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається".
Положеннями статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено саме право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
Верховний Суд у постанові від 14.01.2025 у справі № 916/5763/23 наголосив, що в будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
Водночас під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру (подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 902/743/18, від 23.01.2020 у справі № 925/186/19, від 10.12.2019 у справі № 923/1061/18, 
Відповідно до усталеної судової практики предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого / інших, на відміну від первісно обраного / обраних способу / способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин (подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 922/53/19).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 657/1024/16- наголосила:
« 59. …в разі надходження до суду такої заяви суд виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.
60. Оскільки предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені, зокрема, статтею 16 ЦК України, то зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки в разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.
61. Водночас як збільшення або зменшення розміру позовних вимог треба розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Збільшенням розміру позовних вимог не може бути заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені в тексті позовної заяви.
62. Заяву про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які позивач первісно не визначив підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами».
Частиною 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Зі змісту частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України також убачається, що порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.
Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ (частина 3 зазначеної статті).
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у частині 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах 4, 5 вказаної статті, якими передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом; не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Зазначені правові позиції викладені Верховним Судом у постанові від 04.06.2025 по справі №908/1817/23.
За встановленими обставинами, до Господарського суду Одеської області від Прокурора надійшла заява про зміну предмета позову у справі №915/1917/19. Прокурор зазначив, що законодавчі зміни, які виникли вже після попереднього розгляду судом першої інстанції справи, суттєво впливають на визначення судом та учасниками процесу ефективного способу захисту порушених інтересів держави та юридичної норми, яка підлягає застосуванню. Введення в дію вказаних норм права є виключними обставинами, що не залежать від волі сторін, у тому числі прокурора, і встановлюють єдиний можливий спосіб захисту порушених інтересів держави у цій справі - витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).
Як вірно зауважено місцевим господарським судом, позивач має право відмовитись від позову або частини позовних вимог, зазначивши про це у заяві по суті спору або в окремій заяві (ст. 191 ГПК України). Суд в свою чергу за наявності правових підстав приймає відмову позивача від позову та закриває провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
В спірному випадку, прокуратурою в заяві про зміну предмета позову не зазначено про відмову прокуратури від частини позовних вимог. За таких обставин, у місцевого господарського суду були відсутні правові підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Так, за приписами ч. 4 ст. 46 ГПК України зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання.
Прокуратурою в письмовій заяві не зазначено, які саме фактичні обставини справи змінились після направлення справи на новий розгляд. 
Колегія суддів зауважує, що фактично заява прокуратури обґрунтована зміною способу захисту прав, а не зміною фактичних обставин у справі.
Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для прийняття заяви та зміни предмета позову відповідно до ч. 4 ст. 46 ГПК України.
На підставі наведеного та враховуючи положення процесуального законодавства, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у прийнятті заяви Прокурора про зміну предмета позову в частині заяви про «вилучення позовних вимог» та закриття провадження у справі (п. 1, 2, 3, 4, 5 прохальної частини заяви про зміну предмета позову), а також в частині заяви про заміну позовної вимоги (п. 7 прохальної частини заяви про зміну предмета позову).
Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали було повністю з`ясовано всі обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвали Господарського суду Миколаївської області від 31.03.2026 судовою колегією не встановлено.
Висновки суду апеляційної інстанції. 
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки Господарського суду Миколаївської області законними та обґрунтованими. При цьому, доводи Прокурора в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Господарського суду Миколаївської області від 31.03.2026 у справі №915/1917/19 без змін як такої, що ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд –
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 31.03.2026 у справі № 915/1917/19 – залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Миколаївську обласну прокуратуру.
Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку, передбаченому параграфом 1 глави 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк 

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лічман