Справа № 560/2208/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

20 липня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом від 12.02.2026 в якому просить: 1) Визнати протиправною дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведеного повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 09.02.2020 – не виплату у день звільнення грошового забезпечення у повному розмірі; 2) Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні – невиплати індексації (індексації-різниці) грошового забезпечення до дня фактичного розрахунку, а саме період з 09.02.2020 по 20.01.2026.
У позові позивач пояснив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07 лютого 2020 року №33 по особовому складу ОСОБА_1 , старшого солдата, звільнено відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за станом здоров`я. 20.01.2026 відповідач виконав судове рішення у справі №560/13370/25 і провів повну виплату грошового забезпечення позивача, а саме індексацію. Вважає, що відповідач вчиняв умисні дії на невиплату позивачу належного грошового забезпечення (заробітної плати) при звільненні, так як фактичний розрахунок за період з 09.02.2020 по 20.01.2026 здійснив лише 20.01.2026, тому його права мають бути відновлені шляхом виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 
Відповідно до ухвали від 17.02.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та витребував докази.
У відзиві на позов від 03.03.2026 відповідач вказав, що при звільненні позивача йому було виплачено грошове забезпечення, проте індексація-різниця у сумі 13909,80 гривень була виплачена станом на 20.01.2026. Вважає, що КЗпП України не поширюється на спірні правововідносини, а період виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку обмежений 6-ма місяцями. Також зазначив про застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
Встановивши обставини (факти) якими сторони пояснюють вимоги та заперечення, оцінивши надані ними докази, беручи до уваги норми права, які регулюють спірні правовідносини суд робить такі висновки, враховуючи наступне.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) № 33 від 07.02.2020 позивача виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення, старшого солдата ОСОБА_1 , старшого стрільця 3-го відділення 3-го патрульного взводу патрульної роти військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненого відповідно до пункту «Б» підпункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07 лютого 2020 року №8 о/с у запас ЗС України, за станом здоров`я без права носіння військової форми одягу, 09 лютого 2020 року.
Сторони не заперечують і це підтверджено матеріалами справи (арк. спр.14), що відповідач, 20.01.2026 виплатив на виконання судового рішення у справі №560/13370/25 індексацію у розмірі 13909,80 гривень належну ОСОБА_1 , яку не було виплачено позивачу при звільненні 09.02.2020, тому це не потребує доказуванню в силу вимог ч.1 ст.78 КАС України.
У судовому рішенні від 06.11.2025 по справі № 560/13370/25 суд: 1) Визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.02.2020, виходячи із розрахунку різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; 2) Зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 09.02.2020 виходячи з фіксованої величини 723,71 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходів відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 №1078.
Згідно з Довідкою №32 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , який звільнився 09.02.2020 його середньоденний розмір становить 334,33 гривень.
Відповідно до інформації про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення позивача за період лютий, квітень 2020 року нараховано – 54384,14 гривень та виплачено – 53568,36 гривень.
При цьому, судом встановлено, що рішенням суду від 22.02.2023 у справі №560/3243/23 суд: 1) Визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 10.02.2020 по 24.12.2022; 2) Стягнув з ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з грошового забезпечення при звільненні з посади в розмірі 51434 (п`ятдесят одну тисячу чотириста тридцять чотири) грн 33 коп. з урахуванням обов`язкових платежів та виплат. Звертає на себе увагу, що про цю обставину сторони не повідомили суду, хоч вона стосується предмету цього судового розгляду.
Отже, при звільненні, позивачу належало до виплати 118912,49 гривень (53568,36 грн (виплачено у лютому, квітні 2020 року) + 13909,80 грн (виплачено 20.01.2026) + 51434,33 грн. (виплачено 24.12.2024 по судовому рішенню №560/5225/22), що було би повним розрахунком при звільненні позивача.
Відсоток невиплаченої суми позивачу становитиме 0,11% з розрахунку: 13909,80 грн. / 118912,49 грн. х 100%.
Отже, відповідач вже поніс відповідальність передбачену ст.117 КЗпП України за період з 10.02.2020 по 24.12.2022 у розмірі 51434,33 гривень. Відтак, період наступної відповідальності починається з 25.12.2022 по 20.01.2026.
Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за шість місяців обчислюється наступним чином: 334,33 грн (середньоденний заробіток) х 180 днів (6 місяців) = 60179,40 гривень. Відтак, 0,11% від 60179,40 гривень становитиме 66,19 гривень, що і буде співмірною сумою відповідальності роботодавця за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.12.2022 по 20.01.2026.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2025 по справі N 489/6074/23 зазначила, що розглядаючи спори про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні після 19 липня 2022 року, необхідно брати до уваги співмірність заявленої до стягнення суми відшкодування з огляду на конкретні обставини справи. При здійсненні такої оцінки необхідно керуватися критеріями, встановленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі N 761/9584/15-ц (зокрема, враховувати розмір простроченої заборгованості, її співвідношення із середнім заробітком, поведінку сторін тощо) для забезпечення справедливого балансу інтересів сторін трудових правовідносин.
При цьому, у справі N 489/6074/23 розрахунки середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку здійснювались із врахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100.
Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2025 по справі N 489/6074/23 вважала справедливим підходом розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку враховуючи відсоткове співвідношенні суми заборгованості від загального розміру належних при звільненні виплат та зменшення відшкодування до суми, співмірної з порушенням.
Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.
Згідно з статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином суд робить висновок, що позивач частково довів позовні вимоги, з урахуванням встановленого у цій справі, справі №560/3243/23 щодо періоду з 10.02.2020 по 24.12.2022 та вирішення судом стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 51434,33 гривень та позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.10.2025 по справі N 489/6074/23. Зокрема, щодо відповідальності відповідача за ст.117 КЗпП України за невчасний розрахунок при звільненні, яка (відповідальність) становитиме співмірну суму у розмірі 66,19 гривень за період з 25.12.2022 по 20.01.2026, що підтверджено доказами, які перевірено судом. 
Суд також звертає увагу на те, що стягуючи з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід зазначити стосовно відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, а не суду, тому розрахунки, наведені в судовому рішенні, є тією сумою коштів, з яких в подальшому роботодавцем здійснюються утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів.
Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 від 12.02.2026 - задовольнити частково.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.12.2022 по 20.01.2026 у розмірі 66,19 гривень (шістдесят шість грн. 19 коп.) з відрахуванням з цієї суми податків, зборів і інших платежів.
В решті вимог позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 20 липня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	ІНФОРМАЦІЯ_2 Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) 	

Головуючий суддя 		А.І. Петричкович