Справа № 467/1760/25
Провадження № 1-кп/467/68/26

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: 
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у ході розгляду у відкритому судовому засіданні в селищі Арбузинка кримінального провадження №12024152120000388, внесеного до ЄРДР 01 вересня 2024 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Викса Нижегородської області російської федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України,
клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2026 року захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що з 28 листопада 2025 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 перебуває на розгляді у суді, за цей час у справі стороною обвинувачення не надано доказів в повному об`ємі, що не дає можливість їх дослідити та дійти висновків щодо винуватості обвинуваченого, не допитано жодного свідка, потерпілого. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо обвинуваченого в даному кримінальному провадженні відсутні. Вважає достатнім по відношенню до обвинуваченого застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний час.
У судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали подане клопотання та прохали суд його задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечить належну поведінку обвинуваченого та не усуне ризики, визначені попередньою ухвалою суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Ухвалою слідчого судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 жовтня 2025 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 07 грудня 2025 року з визначенням застави в розмірі 243 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 735804 грн.
Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03 грудня 2025 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 31 січня 2026 року з визначенням застави в розмірі 243 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 735804 грн.
Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 січня 2026 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 19 березня 2026 року з визначенням застави в розмірі 243 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 735804 грн.
У подальшому ухвалами Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 221 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 735488 грн., останній раз ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2026 року на строк до 27 вересня 2026 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом чи про зміну способу їх виконання.
Частиною 1 ст. 176 КПК України визначені види запобіжних заходів, якими є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
У порядку ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. 
Суд вважає, що продовжує існувати ризик переховування від суду, у зв`язку з тим  ОСОБА_4 , розуміючи наслідки вчиненого, зважаючи на покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, за один з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, може переховуватися від суду. Крім того, ОСОБА_4 28 березня 2023 року отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , який дійсний до 28 березня 2033 року, а отже матиме можливість перетнути державний кордон України для переховування від суду. З аудіорозмов, зафіксованих протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії – зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 16 квітня 2025 року, відтворених у ході судового засідання, вбачається, що ОСОБА_4 мав бажання покинути територію України та виїхати за кордон.
Крім цього, не зменшився і ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків кримінального правопорушення, з метою зміни їх показань на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують обвинуваченого, оскільки свідки знайомі обвинуваченому та не всі свідки обвинувачення наразі допитані у судовому засіданні.
Також є наявним ризиком те, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, з огляду на те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе безперешкодно здійснювати господарську діяльність від імені ТОВ «СТИЛЕТ 1», оскільки займає посаду в.о. директора вказаного товариства.
Таким чином, вказані дані свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, визначених ухвалою суду 30 липня 2026 року при продовженні запобіжного заходу у виді утримання під вартою, які на час розгляду даного клопотання не змінилися.
Сукупність обставин, в яких він обвинувачується та особистість обвинуваченого, істотно підвищують ступінь і характер суспільної небезпеки діяння, тому відносно нього не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що у разі зміни обвинуваченому виду запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.
Окрім цього, судом застосовано щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави.
Отже, застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставини справи та серйозністю висунутого проти нього обвинувачення, з урахуванням встановлених ризиків, на думку суду, не є надмірними та такими, що принижують його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що усі наведені обставини у їх сукупності не дають достатніх підстав застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 331, 371-372 КПК України, суд 

У Х В А Л И В: 

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому  ОСОБА_4  запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області. 
 
Повний текст ухвали проголошений 01 вересня 2026 року о 8 годині.

Суддя ОСОБА_1