П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2294/25-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич І.В. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
27 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Чернівецької митниці, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення UA408000202474 від 19.12.2024., яким Чернівецькою митницею ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами" на 71007,58 грн., а також скасувати нараховану митним органом пеню в сумі 21766,12 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення UA408000202475 від 19.12.2024, яким Чернівецькою митницею ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів фізичними особами" на 156216,67 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 39054,17 що разом складає 195270,84 грн., а також скасувати нараховану митним органом пеню в сумі 47883,36 грн.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
14 квітня 2026 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачем за митною декларацією ІМ40ДЕ від 10.11.2022 №22UA408040020608U1 на митну територію України ввезено товар (графа 31): “вантажний автомобіль для перевезення вантажів, марки Mersedes-benz, модель - Sprinter (рік випуску 2017, модельний рік – 2017, дата першої реєстрації – 29.11.2017, номер кузова - НОМЕР_1 , тип кузова - Фургон, тип двигуна – дизельний номер двигуна - NV, об`єм циліндрів двигуна - 2987 cm3, потужність - 140 кВ, навантаження - 914 кг., маса з навантаженням - 3500 кг., вага автомобіля - 2586 кг., колір - сірий, кількість місць для сидіння – “ 3.”.
Відповідно до заявлених у митній декларації даних: країна відправлення товару - Німеччина (графа 15), митний орган в`їзду – Чернівецька митниця, UA408050 (графа 29).
Заявлена у митній декларації фактурна вартість товару, зазначена у сумі - 8100,00 євро. Країною походження заявленого товару (графа 34 МД) задекларовано: “DE” - Німеччина.
Митна вартість заявленого товару становить 330746,40 грн.
За результатом митного оформлення ввезеного товару сплачено митні платежі у сумі 108473,35 грн, у тому числі: ввізне мито (вид платежу - 121) – 33074,64 грн, акцизний податок (вид платежу - 185) – 2195,42 грн, податок на додану вартість (вид платежу - 128) – 73203,29 грн.
28.03.2023 Державна митна служба України звернулась до митних органів Федеративної Республіки Німеччина із листом №26/26-04/11/695 щодо перевірки автентичності документів поданих ОСОБА_1 , що були підставою для здійснення митного оформлення товару “Вантажний автомобіль, що використовувався, марки Mersedes-benz, модель - Sprinter (рік випуску 2017, модельний рік – 2017, дата першої реєстрації – 29.11.2017, номер кузова - НОМЕР_1 , тип кузова - Фургон, тип двигуна – дизельний номер двигуна - NV, об`єм циліндрів двигуна - 2987 cm3, потужність - 140 кВ, навантаження - 914 кг., маса з навантаженням - 3500 кг., вага автомобіля - 2586 кг., колір - сірий, кількість місць для сидіння – “3.” за митною декларацією ІМ40ДЕ від 10.11.2022 №22UA408040020608U1.
У відповіді, отриманої від митних органів Федеративної Республіки Німеччина від 04.04.2023 №Z4663-2023.UA.800052-DVIII.A.22, вказано на виявлену розбіжність щодо вартості товару вказаної у документах отриманих від Державної митної служби України порівняно з даними про вартість товару заявлену у експортній декларації країни відправлення (Німеччина) від 07.11.2022 №MRN:22DE775592289291E6, в якій зазначено митну вартість товару, яка складала - 28322,00 євро.
Враховуючи вищевикладені документи, на підставі наказу Чернівецької митниці від 07.11.2024 року №206 проведена документальна невиїзна перевірка дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів по товару, задекларованому за митною декларацією ІМ40ДЕ від 10.11.2022 №22UA408040020608U1.
За результатом проведення перевірки складено акт від 02.12.2024 року №21/24/7.2-19/ НОМЕР_2 , у якому вказано, що з метою ідентифікації товару, в ході перевірки здійснено співставлення та порівняння інформації про товар, задекларований у митній декларації ІМ40 ДЕ від 10.11.2022 №22UA408040020608U1 з даними про товар вказаними у направленому витязі експортної митної декларації від 07.11.2022 MRN: 22DE775592289291Е6.
За результатом співставлення встановлено наступне:
згідно даних графи 8 імпортної митної декларації, одержувачем товару є ОСОБА_1 , що відповідає даним експортної митної декларації країни відправлення
зазначений у графі 31 імпортної митної декларації опис товару, зокрема номер кузова - НОМЕР_3 , відповідають опису вказаному у митній декларації країни відправлення, отриманій від митного органу Федеративної Республіки Німеччина;
вага товару (2586 кг), вказана у графах 35 та 38 імпортної митної декларації відповідає вазі, що зазначена у митній декларації країни відправлення;
у Свідоцтві про реєстрацію t/з № НОМЕР_4 від 30.03.2022, поданому ОСОБА_1 до імпортної митної декларації, та у митній декларації країни відправлення, вказано однаковий тимчасовий реєстраційний номер за яким транспортний засіб перетинав митний кордон, а саме - R034R. Крім того, вказаний номер відображено на світлині з відображенням імпортованого транспортного засобу, що подавалась ОСОБА_1 під час митного оформлення імпортної митної декларації;
згідно даних поданого платником податків Свідоцтва про реєстрацію т/з № НОМЕР_4 від 30.03.2022 ( графа С 3. 1) - власником транспортного засобу на момент продажу є нерезидент “AVG AUTO VERTRIEB”, що відповідає даним наведеним у експортній декларації країни відправлення (графа “ausfuhrer”);
у поданому платником податків під час митного оформлення Свідоцтві про реєстрацію т/з № НОМЕР_4 від 30.03.2022 та Свідоцтві про реєстрацію т/з № НОМЕР_5 від 07.11.2022 вказано дату переходу права власності на товар - 07.11.2022, що відповідає інформації зазначеної у графі “Uberiassung” митної декларації країни відправлення.
Перевіркою встановлено, що автомобіль, вказаний в отриманих від митного органу Федеративної Республіки Німеччина документах, можна однозначно ідентифікувати як такий, що був оформлений ОСОБА_2 за митною декларацією ІМ40 ДЕ від 10.11.2022 №22UA408040020608U1.
Разом з тим, за результатом проведення перевірки складено акт від 02.12.2024 року №21/24/7.2-19/3047021790, у якому вказано, що за результатом співставлення даних щодо вартості імпортованого ОСОБА_1 товару, встановлено розбіжність:
Згідно даних графи 22 митної декларації ІМ40ДЕ від 10.11.2022 №22UA408040020608U1 та інвойсу № б/н від 05.11.2022 фактурна вартість імпортованого товару складає 8100 євро (заявлена у МД за 6 методом митна вартість склала – 330746,40 грн або 9000 євро), проте у експортній декларації країни відправлення від 07.11.2022 №MRN:22DE775592289291E6, надісланої митним органом Федеративної Республіки Німеччина, вартість цього товару задекларована у сумі 28322,00 євро.
Інформація щодо порівняння даних, заявлених фізичною особою ОСОБА_1 на товар, задекларований за митною декларацією ІМ 40 ДЕ від №22UA408040020608U1, з даними, про товар, отриманими від митного органу Федеративної Республіки Німеччина, наведено у додатку № 1 до Акта перевірки та який є його невід`ємною частиною.
Перевіркою встановлено порушення пункту 2 частини 2 статті 52 та частини 1 статті 257 Митного кодексу України.
За результатами перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, з урахуванням встановлених перевіркою обставин щодо невідповідності інформації про вартість товару задекларованого за митною декларацією ІМ 40 ДЕ від 10.11.2022 №22UA408040020608U1, документально підтвердженим даним про вартість товару, що надійшли від митного органу Федеративної Республіки Німеччина та у наслідок порушення ОСОБА_1 пункту 2 частини 2 статті 52 та частини 1 статті 257 МКУ, на підставі частини 1 статті 55 МКУ та відповідно до частини 14 статті 354 МКУ під час перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску прийнято рішення про коригування митної вартості товару: “Вантажний автомобіль для перевезення вантажів, марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, бувший у використанні, рік випуску - 2017, модельний рік - 2017, дата першої реєстрації - 29.11.2017, номер кузова - НОМЕР_6 , тип кузова – фургон, тип двигуна - дизельний, номер двигуна - NV, об`єм циліндрів двигуна - 2987 cm3, потужність – 140кВ, навантаження - 914 кг., маса з навантаженням - 3500 кг., вага автомобіля - 2586 кг., колір - сірий, кількість місць для сидіння-3”. 
Таким чином, документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення громадянином ОСОБА_1 правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів щодо заявленого товару та відповідно: пункту 2 частини 2 статті 52 та частини 1 статті 257 Митного кодексу України; пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України.
Встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 227224,25 грн, в тому числі: по ввізному миту на 71007,58 грн, по податку на додану вартість на 156216,67 грн.
На підставі висновків акта перевірки від 02.12.2024 року №21/24/7.2-19/3047021790 Чернівецькою митницею прийнято:
- податкове повідомлення-рішення від 19.12.2024 UA408000202474, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами” у розмірі 71007,58 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 19.12.2024 UA408000202475, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “податок на додану вартість з ввезення на митну територію України товарів фізичними особами (крім транспортних засобів особистого користування) у розмірі 195270,84 грн, в тому числі за податковим зобов`язаннями у сумі 156216,67 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 39054,17 грн.
Позивач вважаючи дії відповідача незаконними за захистом своїх прав звернувся до суду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України).
Згідно зі ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За правилами статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
У відповідності до ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 МК України).
Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина 4 статті 58 МК України).
Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Положеннями ч.2 та 3 ст.57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта (частина 1 статті 257 МК України).
Згідно частин 1 та 2 статті 334 МК України митні органи вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митні органи, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.
Особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов`язані надавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій (у паперовій або електронній формі).
Відповідно до частини 1 статті 345 МК України Документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи пересвідчуються в такому: у правильності, точності, повноті та достовірності інформації, що міститься у митній декларації, митне оформлення якої завершено; у наявності, точності, правильності і достовірності документів, на підставі яких товари поміщені у відповідні митні режими, а також існуванні, справжності, правильності і дійсності будь-якого підтвердного документа, у тому числі шляхом перевірки облікових записів та іншої документації підприємства щодо операцій із відповідними товарами або щодо попередніх та/або наступних комерційних операцій із такими товарами після їх випуску; у законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України; у своєчасності, достовірності, повноті нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України (частина 2 статті 34к МК України).
За приписами частини 3 статті 345 МК України митні органи мають право проводити документальні виїзні (планові або позапланові) та документальні невиїзні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо: 1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, в тому числі залежно від країни походження товарів, застосування знижених ставок ввізного мита; 3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; 4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або умовам процедури кінцевого використання, та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, та/або документів та інформації, отриманих від уповноважених органів (організацій) іноземних держав, інформації, заявленій митним органам під час митного контролю, митного оформлення товарів; 5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Згідно положень статті 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:1) виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, під час здійснення доперевірочного аналізу митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів (організацій) іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження дотримання критеріїв походження або автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу.
Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами митного органу в приміщенні цього органу за умови направлення підприємству (громадянину) письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення документальної невиїзної перевірки та копії наказу про її проведення у спосіб, визначений частиною шостою статті 344-1 цього Кодексу.
Присутність уповноважених посадових осіб підприємства або громадянина, що перевіряється, під час проведення невиїзної документальної перевірки не обов`язкова.
Тривалість проведення перевірки визначається у відповідному наказі митного органу та не може перевищувати строки, встановлені частиною дев`ятою статті 346 цього Кодексу для проведення документальних виїзних перевірок. Така тривалість може бути продовжена за наявності підстав, визначених частиною десятою статті 346 цього Кодексу, але не більше ніж на 15 робочих днів.
Посадові особи митного органу під час проведення перевірки не мають права: 1) перевіряти дані, які не є предметом перевірки; 2) вимагати від підприємства (громадянина), що перевіряється, надання документів або інформації, що не стосуються предмета перевірки; 3) розголошувати відомості про підприємство (громадянина), що перевіряється, які становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання такими особами службових обов`язків.
Посадові особи митних органів під час проведення документальної невиїзної перевірки зобов`язані:1) використовувати будь-яку інформацію, отриману під час проведення перевірки, виключно у митних цілях; 2) забезпечувати збереження документів, отриманих та складених під час перевірки, не розголошувати їхній зміст без згоди особи, що перевіряється, крім випадків, передбачених цим Кодексом; 3) виконувати інші обов`язки, передбачені цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно частини 1 статті 352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів (організацій) іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.
Статтею 354 МК України врегульовано, що результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами митного органу та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. За результатами зустрічної звірки складається довідка.
Акт (довідка) про результати перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами митного органу, які проводили перевірку, та реєструється в митному органі протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення встановленого для проведення перевірки строку. Такий акт (довідка) після реєстрації в митному органі протягом п`яти робочих днів вручається для підписання керівнику підприємства або уповноваженій ним особі чи надсилається підприємству в порядку, встановленому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.
Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом.
Керівник підприємства, що перевірялося, або уповноважена ним особа протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем отримання акта (довідки), зобов`язані повернути митному органу підписаний примірник акта (довідки). Другий примірник акта (довідки) залишається на підприємстві.
У разі неповернення примірника акта (довідки) про результати перевірки протягом строку, визначеного частиною четвертою цієї статті, та/або відмови від його (її) підписання, відмови від отримання примірника акта (довідки) про результати перевірки чи неможливості його (її) вручення та підписання, у тому числі у зв`язку з відсутністю підприємства за місцезнаходженням, митним органом складається акт, яким засвідчуються встановлені факти.
Підприємство не звільняється від обов`язку сплати суми коштів відповідно до грошових зобов`язань, визначених митним органом за результатами документальної перевірки, у разі, якщо встановлено факти неповернення примірника акта (довідки) про результати перевірки протягом строку, визначеного частиною четвертою цієї статті, та/або відмови від його (її) підписання, відмови від отримання примірника акта (довідки) про результати перевірки чи неможливості його (її) вручення та підписання, у тому числі у зв`язку з відсутністю підприємства за місцезнаходженням.
У разі незгоди керівника підприємства або уповноваженої ним особи з висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті або довідці про результати перевірки, він зобов`язаний підписати акт або довідку із запереченнями, які він має право подати протягом 10 робочих днів з дня отримання акта або довідки. До заперечення додаються документи та пояснення, зокрема документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до Податкового кодексу України. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта або довідки про результати перевірки. Заперечення розглядаються митним органом протягом 10 робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях). За результатами розгляду підприємству надсилається відповідь у спосіб, визначений частиною шостою статті 344-1 цього Кодексу.
Керівник підприємства або уповноважена ним особа має право брати участь у розгляді заперечень. Про своє бажання взяти участь у розгляді заперечень ці особи зазначають у запереченнях.
Якщо керівник підприємства та/або уповноважена ним особа виявили бажання взяти участь у розгляді заперечень до акта або довідки про результати перевірки, митний орган зобов`язаний повідомити зазначених осіб про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається керівнику підприємства або уповноваженій ним особі не пізніше двох робочих днів з дня отримання заперечень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду.
Участь керівника митного органу або його заступника у розгляді заперечень підприємства до акта або довідки про результати перевірки є обов`язковою.
Рішення про визначення грошових зобов`язань підприємства, що перевірялося, приймається керівником митного органу або його заступником з урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності). Керівник підприємства або уповноважена ним особа можуть бути присутні під час прийняття такого рішення.
Податкове повідомлення-рішення приймається керівником митного органу або його заступником з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надсилання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом п`яти робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству.
В акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов`язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформлюються, а зазначаються в акті про результати документальної перевірки.
Доводи стосовно незгоди з рішеннями митного органу щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування викладаються підприємством під час адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень про визначення суми грошового зобов`язання, винесених за результатами документальної перевірки, у порядку, передбаченому статтею 56 Податкового кодексу України.
Так, позивачем за митною декларацією ІМ40ДЕ від 10.11.2022 №22UA408040020608U1 на митну територію України ввезено товар (графа 31): “вантажний автомобіль для перевезення вантажів, марки Mersedes-benz, модель - Sprinter (рік випуску 2017, модельний рік – 2017, дата першої реєстрації – 29.11.2017, номер кузова - НОМЕР_1 , тип кузова - Фургон, тип двигуна – дизельний номер двигуна - NV, об`єм циліндрів двигуна - 2987 cm3, потужність - 140 кВ, навантаження - 914 кг., маса з навантаженням - 3500 кг., вага автомобіля - 2586 кг., колір - сірий, кількість місць для сидіння – “ 3.”. Заявлена у митній декларації фактурна вартість товар, зазначена у сумі - 8100,00 євро. Країною походження заявленого товару (графа 34 МД) задекларовано: “DE” – Німеччина Митна вартість заявленого товару становить 330746,40 грн.
За результатом митного оформлення ввезеного товару сплачено митні платежі у сумі 108473,35 грн, у тому числі: ввізне мито (вид платежу - 121) – 33074,64 грн, акцизний податок (вид платежу - 185) – 2195,42 грн, податок на додану вартість (вид платежу - 128) – 73203,29 грн.
Водночас, 28.03.2023 Державна митна служба України звернулась до митних органів Федеративної Республіки Німеччина із листом №26/26-04/11/695 щодо перевірки автентичності документів поданих ОСОБА_1 , що були підставою для здійснення митного оформлення товару “Вантажний автомобіль, що використовувався, марки Mersedes-benz, модель - Sprinter (рік випуску 2017, модельний рік – 2017, дата першої реєстрації – 29.11.2017, номер кузова - НОМЕР_1 , тип кузова - Фургон, тип двигуна – дизельний номер двигуна - NV, об`єм циліндрів двигуна - 2987 cm3, потужність - 140 кВ, навантаження - 914 кг., маса з навантаженням - 3500 кг., вага автомобіля - 2586 кг., колір - сірий, кількість місць для сидіння – “ 3.” за митною декларацією ІМ40ДЕ від 10.11.2022 №22UA408040020608U1.
У відповіді, отриманої від митних органів Федеративної Республіки Німеччина від 04.04.2023 №Z4663-2023.UA.800052-DVIII.A.22, вказано на виявлену розбіжність щодо вартості товару, вказаної у документах отриманих від Державної митної служби України, порівняно з даними про вартість товару заявлену у експортній декларації країни відправлення (Німеччина) від 07.11.2022 №MRN:22DE775592289291E6, в якій зазначено митну вартість товару, яка складала - 28322,00 євро.
Отже, за результатами отриманої інформації від митних органів Федеративної Республіки Німеччина та безпосередньо аналізу експортної декларації країни відправлення (Німеччина) від 07.11.2022 №MRN:22DE775592289291E6, митний орган виявив розбіжності у інформації щодо вартості ввезеного позивачем вантажного автомобілю, оскільки заявлена декларантом вартість складала 8100,00 євро, в той час як відомості про вартість придбаного автомобілю згідно експортної декларації країни відправлення становили 28322,00 євро.
Зважаючи на викладене, посадовими особами відповідача була проведена документальна невиїзна перевірка дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів по товару, задекларованому за митною декларацією ІМ40ДЕ від 10.11.2022 №22UA408040020608U1.
За результатом проведення перевірки складено акт від 02.12.2024 року №21/24/7.2-19/3047021790, у якому вказано, що з метою ідентифікації товару, в ході перевірки здійснено співставлення та порівняння інформації про товар, задекларований у митній декларації ІМ40 ДЕ від 10.11.2022 №22UA408040020608U1 з даними про товар вказаними у направленому витязі експортної митної декларації від 07.11.2022 MRN: 22DE775592289291Е6.
Перевіркою встановлено, що автомобіль, вказаний в отриманих від митного органу Федеративної Республіки Німеччина документах, можна однозначно ідентифікувати як такий, що був оформлений ОСОБА_2 за митною декларацією ІМ40 ДЕ від 10.11.2022 №22UA408040020608U1.
Згідно даних графи 22 митної декларації ІМ40ДЕ від 10.11.2022 №22UA408040020608U1 та інвойсу № б/н від 05.11.2022 фактурна вартість імпортованого товару складає 8100 євро (заявлена у МД за 6 методом митна вартість склала – 330746,40 грн або 9000 євро), проте у експортній декларації країни відправлення від 07.11.2022 №MRN:22DE775592289291E6, надісланої митним органом Федеративної Республіки Німеччина, вартість цього товару задекларована у сумі 28322,00 євро.
Відтак, перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 2 частини 2 статті 52 та частини 1 статті 257 Митного кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 227224,25 грн, в тому числі: по ввізному миту на 71007,58 грн, по податку на додану вартість на 156216,67 грн, та слугувало підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у даній справі.
З наведеного слідує, що висновки митного органу щодо подання позивачем недостовірних відомостей про вартість ввезеного транспортного засобу фактично базуються виключно на інформації, наданій митним органом Федеративної Республіки Німеччина, а саме на експортній декларації країни відправлення від 07.11.2022 №MRN:22DE775592289291E6.
Водночас, при вирішенні спору судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що внаслідок виявлених митних органом розбіжностей щодо заявленої декларантом вартості ввезеного транспортного засобу на підставі інформації, отриманої від митних органів Федеративної Республіки Німеччина, посадовими особами відповідача відносно позивача було складено протокол про порушення митних правил за статтею 485 Митного кодексу України, який в подальшому було направлено на розгляд до Першотравневого районного суду м. Чернівці (справа №725/4318/23; провадження №3/725/1795/23).
Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21.06.2023 у справі №725/4318/23, залишеній без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 13.07.2023, вирішено провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно громадянина України ОСОБА_1 _1 - закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.
При цьому, в ході розгляду вказаної справи суд встановив, що митним органом не доведено факту подання позивачем до митниці неправдивої інформації чи документів, необхідних з питань зазначених в статті 485 Митного кодексу України для протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, оскільки надані митним органом Федеративної Республіки Німеччини документи про визначення вартості транспортного засобу, не можуть бути доказом того, що дії позивача були направлені на умисну несплату митних платежів у формі прямого умислу.
Митним органом також не надано доказів того, що договір купівлі-продажу б/н від 05.11.2022 року є підробленим чи таким, що містить ознаки підроблення (висновок відсутній).
Митним органом не з`ясовано хто, з яких підстав та з якою метою зазначив в німецькій експортній декларації MRN:22DE775592289291E6 вартість транспортного засобу в розмірі 28320,00 EUR. Також матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач був обізнаний про зазначену вище вартість транспортного засобу в експортній декларації.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що відомості, зазначені в німецькій експортній декларації MRN:22DE775592289291E6 не могли бути визнані достовірними, так як згідно листа митної радниці Хіллер-Райнінг від 04.04.2023 року експортна декларація є роздруківкою з електронної бази даних, дані якої не піддавались перевірці.
Крім того, Чернівецький апеляційний суд, залишаючи без змін постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21.06.2023 у справі №725/4318/23, зазначив, що твердження митниці стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України, ґрунтується виключно на німецькій експортній митній декларації MRN:22DE775592289291E6.
Досліджуючи належність вищевказаного доказу, суддя суду апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Згідно дослідження вищевказаного супровідного листа № Z 4663-2023.UA800052-DVIII.A.22 від 04 квітня 2023 року (а.с. 17-18) судом встановлено, що Генеральною митною дирекцією Республіки Німеччина надіслано митним органам України дві німецькі експортні декларації, а саме: MRN 22DE590494361626E0 та 22DE265192728931E2.
Разом з цим, в якості доказу невідповідності ціни транспортного засобу митний орган посилається на декларацію MRN 22DE775592289291E6, яка не зазначена у вищевказаному супровідному листі.
Будь-яких документів, щодо походження чи отримання митним органом німецької експортної декларації MRN 22DE775592289291E6 - матеріали справи не містять.
Крім того, вищевказаний супровідний лист, містить припис, що надіслані митні декларації є роздруківками з електронних баз даних, дані якої до цього часу не піддавались перевірці.
Вказані документи не містять на собі будь-якого оригінального підпису посадових осіб чи відомостей про накладення на них електронного цифрового підпису, що окремо викликає сумніви у їх належності та допустимості.
За таких обставин, наведені істотні недоліки щодо декларації MRN 22DE775592289291E6, її автентичності, достовірності вказаних у ній даних та її походження, виключають можливість визнання її належним та допустимим доказом у справі.
Відсутність відомостей щодо походження зазначеної експортної декларації, крім вищевказаного, також виключає можливість визначення судом моменту виявлення митним органом правопорушення.
Крім того, окреме питання викликало відсутність в матеріалах справи будь-яких копій документів, які на запит Чернівецької митниці мали бути надані митним органам Республіки Німеччини при здійсненні експортного митного оформлення, зокрема, копії договору купівлі-продажу чи інші товаросупровідні документи, які б підтверджували твердження митниці щодо ціни вказаного транспортного засобу.
Відтак, суд апеляційної інстанції виснував, що матеріали митної справи не містять будь-яких належних доказів, які б встановлювали іншу, аніж вказану у поданій декларації вартість транспортного засобу, а отже і наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.485 МК України.
Згідно частин 4-5 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Враховуючи викладене, дослідивши інформацію, надану митним органом Федеративної Республіки Німеччина щодо ввезеного позивачем транспортного засобу, а також перевіривши німецьку експортну декларацію MRN 22DE775592289291E6, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що вказана декларація дійсно не може вважатися належним та допустимим доказом у справі, оскільки фактично є лише роздруківкою з електронних баз даних, дані якої до цього часу не піддавались перевірці.
Тобто інформація, зазначена у експортній декларації країни відправлення MRN 22DE775592289291E6, щодо вартості транспортного засобу позивача на рівні 28322,00 євро взагалі не була перевірена посадовими особами митних органів Федеративної Республіки Німеччина, а лише фактично роздрукована із відповідних електронних баз даних.
При цьому, колегія суддів зважає на те, що ні в суді першої інстанції, ні в ході апеляційного розгляду справи до матеріалів справи не було долучено будь-яких інших документів митного органу Республіки Німеччини, які б підтверджували твердження митниці щодо ціни вказаного транспортного засобу на рівні 28322,00 євро, зокрема: копії договору купівлі-продажу чи інші товаросупровідні документи, що подавалися експортером.
У матеріалах справи також відсутні докази звернення посадових осіб відповідача до митних органів Федеративної Республіки Німеччина з метою уточнення та належного підтвердження інформації про вартість транспортного засобу позивача, зазначену у експортній декларації країни відправлення MRN 22DE775592289291E6, в той час коли їм було достеменно відомо, що надана інформації іноземного митного органу не підлягала перевірці.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що надана відповідачем експортна декларація країни відправлення MRN 22DE775592289291E6, за відсутності інших належних та допустимих доказів, безумовно не може сама по собі підтвердити вартість ввезеного транспортного засобу позивача на рівні 28322,00 євро, а також сплату позивачем вказаної суми під час його купівлі.
Отже, висновки митного органу, викладені у акті перевірки від 02.12.2024 року №21/24/7.2-19/3047021790, про вартість транспортного засобу позивача 28322,00 євро, що фактично ґрунтуються лише на відомостях експортної декларації країни відправлення MRN 22DE775592289291E6, є належним чином недоведеними, а тому безпідставними.
У свою чергу, зазначене спростовує виявлені митним органом порушення позивачем пункту 2 частини 2 статті 52 та частини 1 статті 257 Митного кодексу України, що призвело до помилкового висновку про заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів та слугувало підставою для протиправного прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у даній справі.
За наведених вище мотивів судом першої інстанції правомірно відхилено всі доводи митного органу стосовно обґрунтованості прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що базуються на відомостях експортної декларації країни відправлення MRN 22DE775592289291E6.
Крім того, в суді першої інстанції відповідачем зазначено, що за результатами аналізу інформації, розміщеної на офіційній онлайн-платформі «Мobile.de» (де позивач знаходив оголошення про придбаний транспортний засіб), щодо транспортних засобів, подібних заявленому декларантом, було встановлено, що вартість кількох транспортних засобів за подібними технічними характеристиками та терміном експлуатації є значно вищою, аніж вартість, сплачена позивачем. Вказаним відповідач фактично підтверджує неможливість сплати позивачем вартості транспортного засобу на рівні 8100,00 євро.
В контексті викладеного слід зазначити, що Верховний Суд у постановах від 14.08.2018 у справі №820/9195/15, від 28.08.2018 у справі №810/3879/17, від 21.12.2018 у справі №815/1670/17 вказав, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Застосовуючи наведену практику Верховного Суду у цій справі слід прийти до висновку, що надана відповідачем інформація з онлайн-платформи «Мobile.de» про значно більшу вартість транспортних засобів, подібних заявленому декларантом, не може свідчити про неможливість придбання позивачем транспортного засобу на рівні 8100,00 євро.
Не заслуговують на увагу і доводи митного органу в частині того, що договір купівлі-продажу не можна вважати повною сплатою, оскільки наявний у справі договір (у перекладі на українську мову) містить чіткі відомості про вартість транспортного засобу 8100,00 євро. При цьому, у вказаному договорі відсутня будь-яка інформація про оплату за транспортний засіб частинами, період їх сплати, а також повну суму транспортного засобу на рівні 28322,00 євро, як безпідставно припускає відповідач.
Таким чином, висновки митного органу щодо заниження позивачем податкових зобов`язань по сплаті митних платежів під час митного оформлення транспортного засобу не знайшли своє підтвердження за результатами судового розгляду справи, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та обґрунтовано скасовані судом першої інстанції. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно із п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Чернівецької митниці залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий | | | Шидловський В.Б.
Судді | | | Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.