ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/32438/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),
суддів: Юрко І.В., Білак С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року в адміністративній справі №160/32438/25 (головуючий суддя першої інстанції – Озерянська С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: 
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення за січень 2025 року; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення за січень 2025 року та компенсувати втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців по 21.07.2025 року; 
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2022 року по 2025 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 21 січня 2025 року; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію відпустки як учаснику бойових дій за період з 2022 року по 2025 рік, у загальній кількості 56 (п`ятдесят шість) календарних днів, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 21 січня 2025 року; 
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 стосовно не нарахування та не виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік в розмірі місячного грошового забезпечення; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік в розмірі місячного грошового забезпечення. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2022 – 2025 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2022 - 2025 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача витрат понесених при розгляді справи в суді першої інстанції у розмірі 16000 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що витрати, понесені позивачем саме у цій справі підтверджені договором 03/08-25 від 22.08.2025 року, який внесено у ордер на надання правничої допомоги серії ВА№1131481. Отже, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Відповідно до доводів апеляційної скарги, позивач вважає незаконною відмову суду у стягненні з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем при розгляді справи в суді першої інстанції у розмірі 16000 грн.
Так, згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно із частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати по підготовці справи до розгляду.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000 грн.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду надано: договір про надання правової (правничої) допомоги №03/08-25 від 22.08.2025 року, додаток №2 до договору від 22.08.2025 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 04.11.2025 року.
22.08.2025 року між позивачем (клієнт) та адвокатом Борисенко Сергієм Миколайовичем укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №03/08-25 від 22.08.2025 року, відповідно якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати клієнту правову (правничу) допомогу, а саме: надання консультацій з питань, пов`язаних з цивільним законодавством, складання документів (заяв, позовів, договорів, тощо), представництво в судах загальної юрисдикції всіх ланок чи інших органах влади, місцевого самоврядування, установах, організаціях, зокрема військових частинах, а клієнт зобов`язується прийняти все виконане адвокатом та оплатити гонорар за надану правову (правничу) допомогу.
Відповідно до пункту 5 Договору за надану правничу допомогу (послуги) клієнт виплачує адвокату гонорар, розмір та порядок сплати якого визначається за домовленістю сторін згідно додатку №1 до даного договору, а також компенсує фактично понесені і документально підтверджені витрати.
Додатком №2 до договору про надання правової (правничої) допомоги №03/08-25 від 22.08.2025 року, посилання на який договір про надання правової (правничої) допомоги №03/08-25 від 22.08.2025 року не містить, сторони дійшли домовленості щодо розміру та порядку оплати за надану правничу допомогу, зокрема клієнт сплачує адвокату за надану правничу допомогу/юридичну консультацію, складання процесуальних документів, представництва інтересів в суді у (фіксованому) розмірі 16000,00 грн.
Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 04.11.2025 року узгоджено надання в період з 22 серпня 2025 року по 04 листопада 2025 року правничої допомоги/юридичної консультації, складання процесуальних документів, представництва інтересів в суді загальної юрисдикції. Гонорар адвоката за надану правничу допомогу за договором складає 16000,00 грн.
Колегія суддів звертає увагу, що позовна заява у справі № 160/32438/25 подана до АТ «Укрпошта» 09 листопада 2025 року, а рішення суду першої інстанції прийнято 16 січня 2026 року, тобто правнича допомога у справі № 160/32438/25 надавалась вже після закінчення періоду надання позивачу правової допомоги, вказаного в акті приймання-передачі наданих послуг від 04.11.2025 року.
Дослідженими судом доказами, наданими на підтвердження витрат на правничу допомогу, а саме: договору про надання правової (правничої) допомоги №03/08-25 від 22.08.2025 року, додатку №2 до договору від 22.08.2025 року, акту приймання-передачі наданих послуг від 04.11.2025 року, не підтверджено, що вони понесені при наданні правової допомоги саме у справі № 160/32438/25.
Отже, наданими доказами не підтверджено обґрунтованість та фактичний обсяг витрат позивача на правничу допомогу у справі № 160/32438/25.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вартість наданої допомоги є надто завищеною, оскільки наявна відсутність доказів понесених витрат на правничу допомогу, їх недоведеність належними доказами, саме в рамках даної справи, тому відсутні підстави для стягнення таких витрат з відповідача.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в розмірі 16 000,00 грн.
В іншій частин рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом рішення суду в цій частині не переглядається.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року в адміністративній справі №160/32438/25 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року в адміністративній справі №160/32438/25 - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак