Справа № 296/14429/25
2/296/401/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

06 серпня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі головуючої судді Петровської М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів", в інтересах якого діє Кудіна Анастасія Вячеславівна, звернулось до Корольовського районного суду м.Житомира із вказаною позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:
- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості за кредитним договором №004/9866451-CСN від 02 квітня 2021 року в розмірі 48 114,23 грн, з яких: 19 897,51 грн загальна заборгованість по тілу кредиту; 28 216,72 грн загальна заборгованість по відсоткам; 
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02 квітня 2021 року між Акціонерним Товариством "Таскомбанк" та відповідачем по справі ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №004/9866451-CСN, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти та зобов`язався їх повернути і сплатити проценти за користування коштами. Також вказує, що 26 травня 2025 року між Акціонерним Товариством "Таскомбанк"та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №НІ/11/30-Ф, відповідно до умов якого та згідно з реєстром прав вимоги до якого (додаток №1 до договору факторингу) від 26.05.2025, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №004/9866451-CСN в сумі 48 114,23 грн.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 в повному обсязі не повернув грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, у нього виникла заборгованість, яка становить 48 114,23 грн та складається з наступного: 19 897,51 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 28 216,72 грн - загальна заборгованість по відсоткам.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 12 січня 2026 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовної заяви та доданими до неї матеріалами, двічі направлялись на адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". 
Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі №910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Згідно ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 02 квітня 2021 року між Акціонерним товариством "Таскомбанк" (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Клієнт) було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви - договору про приєднання до Публічної пропозиції АТ "Таскомбанк" на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №004/9866451-CСN
в якій містяться анкетні дані відповідача та застереження про те, що останній перед підписанням заяви (договору) ознайомився з публічною пропозицією АТ "Таскомбанк", а також відомості щодо видачі ОСОБА_1 кредитної картки "Просто Картка" типу Mastercard Debit миттєва.
Положеннями паспорту споживчого кредиту за карткою "Просто Картка" від 02 квітня 2021 року, в якому міститься підпис відповідача ОСОБА_2 , передбачено наступне: сума/ліміт кредиту від 0 до 100 000 грн (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит); строк кредитування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією; мета отримання кредиту - споживчі цілі; процента ставка - 54,0 % річних; тип процентної ставки - фіксована; загальні витрати за кредитом - 2 884,93 грн на прикладі суми кредитного ліміту 10 000 грн та його погашення протягом 12 місяців; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 12 884,93 грн на прикладі суми кредитного ліміту 10 000 грн та його погашення протягом 12 місяців; орієнтовна; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо неповернення кредиту - 54 % .
26 травня 2025 року між Акціонерним товариством "Таскомбанк" (далі - Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - Фактор) було укладено договір факторингу №НІ/11/30-Ф, відповідно до умов п.2.1 розділу 2 якого, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові право вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимог.
Відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних Клієнту за кредитними договорами та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно Додатку №2, але не раніше здійснення оплати Фактором згідно п.3.1 цього договору, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору (п.2.3 розділу 2 договору факторингу).
26 травня 2025 року Акціонерне товариство "Таскомбанк" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" підписали акт прийому-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу №НІ/11/30-Ф від 26.05.2025.
Згідно витягу з реєстру прав вимог до договору факторингу №НІ/11/130-Ф від 26 травня 2025 року (додаток №1 до договору факторингу), Акціонерне товариство "Таскомбанк" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №004/9866451-CСN від 02 квітня 2021 року в загальному розмірі 48 114,23 грн, з яких: 19 897,51 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 28 216,72 грн - загальна заборгованість по відсоткам.
Платіжною інструкцією №22818 від 26 травня 2025 року підтверджується факт сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" ціни прав грошової вимоги до договору факторингу №НІ/11/130-Ф від 26 травня 2025 року в сумі 4 273 834,86 грн.
У відповідності до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №004/9866451-CСN від 02 квітня 2021 року, станом на 31.10.2025 заборгованість відповідача по справі ОСОБА_1 за вищевказаним договором за період з 26.05.2024 по 31.10.2025 становить 48 114,23 грн, з яких: 19 897,51 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 28 216,72 грн - загальна заборгованість по відсоткам.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами 1, 2 ст.639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частиною 1 ст.205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Положеннями ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно зі ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).
У ч.2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.
Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.
Кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З матеріалів справи вбачається, що 02 квітня 2021 року між Акціонерним товариством "Таскомбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви - договору про приєднання до Публічної пропозиції АТ "Таскомбанк" на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №004/9866451-CСN.
Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц.
При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
Разом з тим, в доданих позивачем до позовної заяви доказах відсутні відомості щодо істотних умов договору, а саме щодо суми отриманого відповідачем по справі ОСОБА_1 кредиту.
Крім того, позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" не надано суду жодного первинного документу, який би засвідчив, що банком були перераховані відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти, а також, що вказані кошти отриманні останнім.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.
Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором №004/9866451-CСN від 02 квітня 2021 року сам по собі не може свідчити про наявність заборгованості у відповідача.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №004/9866451-CСN від 02 квітня 2021 року, оскільки не підтверджено факт отримання відповідачем кредитних коштів, факт їх використання (рух коштів по рахунку, на який отримано кредитні кошти) ОСОБА_1 . 
Отже, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 279, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
ухвалив:
У задоволенні цивільного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 06.08.2026.

Суддя М. В. Петровська