Справа № 758/8918/25
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/10455/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Левицька Я.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В., 
суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,
при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2026 року, ухвалене у м. Києві, у складі судді Левицької Я.К., повний текст якого складено 10 березня 2026 року, у цивільній справі № 758/8918/25 за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ: 

У червні 2025 рокуКомунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Зазначало, що з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року здійснювало надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є споживачами вказаних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .Проте, відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість. Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з ЦО/ЦПГВ зобов`язані сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг. На підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між КП «Київтеплоенерго» та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», КП «Київтеплоенерго» прийняло право вимоги заборгованості до відповідачів за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води. З урахуванням викладеного, КП «Київтеплоенерго» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість в загальному розмірі 313 210,77 грн., з яких:
заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 10 711,21 грн., інфляційні втрати в сумі 1628,11 грн., три проценти річних в сумі 400,55 грн.;
заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 55 128,64 грн., інфляційні втрати в сумі 8 379,55 грн., три проценти річних в сумі 2 061,60 грн.;
заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення в сумі 13 529,26 грн., інфляційні втрати в сумі 2 056,46 грн., три проценти річних в сумі 505,95 грн.;
заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 86 041,55 грн., інфляційні втрати в сумі 13 078,30 грн., три проценти річних в сумі 3 217,74 грн.;
заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуг з постачання теплової енергії з в сумі 16 139,42 грн., інфляційні втрати в сумі 2 060,32 грн., три проценти річних в сумі 500,98 грн., пеня в розмірі 271,66 грн.;
заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 77 294,37 грн., інфляційні втрати в сумі 13 888,34 грн., три проценти річних в сумі 3 292,78 грн., пеня в розмірі 1 760,47 грн.;
заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії в розмірі 927,61 грн.;
заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води в розмірі 736,45 грн.;
заборгованість з оплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення в розмірі 0,00 грн.;
заборгованість з оплати за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води в розмірі 0,00 грн.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2026 року позов КП «Київтеплоенерго» задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 10 711,21 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1 628,11 грн, три відсотки річних у розмірі 400,55 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 55 128,64 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 8 379,55 грн, три відсотки річних у розмірі 2 061,60 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 13 529,26 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 2 056,46 грн, три відсотки річних у розмірі 505,95 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 86 041,55 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 13 078,30 грн, три відсотки річних у розмірі 3 217,76 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 16 139,42 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 2 060,32 грн, три відсотки річних у розмірі 500,98 грн, пеню у розмірі 271,66 грн; заборгованості за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 77 294,37 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 13 888,34 грн, три відсотки річних у розмірі 3 292,78 грн, пеню у розмірі 1 760,47 грн; заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 927,61 грн та заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 736,45 грн.
Стягнуто ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Київтеплоенерго» по 2 349,08 грн судового збору з кожного.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду,ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього на користь позивача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позову про стягнення з нього вказаної заборгованості.Посилалася на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що з січня 2018 року він не є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Вказує, що споживачами житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в період утворення боргу були наймачі кв. АДРЕСА_4 , а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Проте суд першої інстанції не залучив вказаних осіб за його клопотанням до участі у справі в якості належних відповідачів. Також зазначає, що позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості, заявлені із пропуском позовної давності. Крім того, суд першої інстанції не обґрунтував період, за який нарахована заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, та до якого періоду нарахована заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. 
В судове засідання сторони не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є споживачами послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 . 
Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».
11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «Київтеплоенерго» укладений договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору.
Відповідно до наданих КП «Київтеплоенерго» розрахунків відповідачі неналежним чином виконували свої зобов`язання, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість, а саме: заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 13 529,26 грн, інфляційні втрати в сумі 2 056,46 грн, 3 % річних у розмірі 505,95 грн; заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 86 041,55 грн, інфляційні втрати в сумі 13 078,30 грн, 3% річних у розмірі 3 217,74 грн; заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 16 139,42 грн, інфляційні втрати в сумі 2 060,32 грн, 3 % річних у розмірі 500,98 грн, пеня у розмірі 271,66 грн; заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 77 294,37 грн, інфляційні втрати в сумі 13 888,34 грн, 3 % річних у розмірі 3 292,78 грн, пеня у розмірі 1 760,47 грн; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 10 711,21 грн, інфляційні втрати в сумі 1 628,11 грн, 3 % річних у розмірі 400,55 грн; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 централізованого постачання гарячої води в розмірі 55 128,64 грн, інфляційні втрати в сумі 8 379,55 грн, 3 % річних у розмірі 2 061,60 грн; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 927,61 грн; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 736,45 грн.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в справі докази, суд першої інстанції дійшов висновку наявність підстав для задоволення позовних вимог КП «Київтеплоенерго» та стягнув з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води в загальному розмірі 313 611,32 грн. 
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції по суті вирішення позову. 
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 р. № 630 (далі - Правила).
Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як було встановлено, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є споживачами послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 , надання яких з 01 травня 2018 року забезпечує КП «Київтеплоенерго». 
Суду не було надано належних і допустимих доказів на спростування наданого КП «Київтеплоенерго» розрахунку, а також на підтвердження виконання відповідачами своїх зобов`язань по оплаті послуг.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості по оплаті послуг з центрального опалення та гарячої води.
Заперечуючи щодо пред`явлених до ОСОБА_1 позовних вимог, останній вказував, що він з січня 2018 року не проживає за місцем реєстрації та не є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надає КП «Київтеплоенерго»за адресою: АДРЕСА_2 .
Разом з тим, на підтвердження вказаних обставин, ОСОБА_1 не було надано суду першої інстанції належних та допустимих доказів того, що вінне проживає за місцем реєстрації.
До апеляційної скарги ОСОБА_1 долучив копії акту від 09.04.2025 року, засвідченого начальником ЖЕД-305 М. Мірутою, та довідки начальника ЖЕД-305 М. Мірути. Проте, вказані докази не надавалися суду першої інстанції та не були предметом дослідження суду першої інстанції. Долучаючи зазначені документи до апеляційної скарги, ОСОБА_1 не навів поважних причин ненадання цих доказів суду першої інстанції, а тому, з урахуванням положень ст. 367 ЦПК України, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для їх прийняття. 
Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції 2017 року, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
У пункті 29 Правил зазначено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).
Отже, споживач має право не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг у випадку, якщо він подасть відповідну письмову заяву до надавача послуг та документально оформить свою відсутність в квартирі.
Однак, відповідач ОСОБА_1 не надав доказів звернення до КП «Київтеплоенерго» із заявою про непроживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , у спірний період та що він бажає припинити отримання житлово-комунальних послуг, зокрема, на час його відсутності за вказаною адресою, а тому підстав для його звільнення від оплати житлово-комунальних послуг немає.
Крім того, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що споживачами житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в період утворення боргу були наймачі вищевказаної квартири, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , оскільки стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не виключає можливості відшкодування їм витрат по оплаті таких послуг з інших споживачів.
Також колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 щодо пропуску позивачем позовної давності.
Відповідно до положень ст. ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
При цьому, ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Таким чином, суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності, якщо ці обставини не були предметом дослідження судом першої інстанції, оскільки апеляційний суд здійснює лише перевірку законності та обґрунтованості рішення суду.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 суд апеляційної інстанції вправі прийняти до розгляду заяву про застосування позовної давності лише за умови, що відповідач у справі не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про день та час судового розгляду справи, чи у разі інших поважних причин, які об`єктивно позбавляли особу зробити в суді першої інстанції таку заяву, внаслідок чого було порушено принцип процесуальної рівності сторін.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 не подавав заяву про застосування позовної давності до суду першої інстанції.
При цьому, ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи та особисто приймав участь в судовому засіданні в суді першої інстанції, що свідчить про те, що він мав можливість подати заяву про застосування позовної давності до позовних вимог КП «Київтеплоенерго» до суду першої інстанції. 
Разом з тим, про пропуск позивачем позовної давності ОСОБА_1 вказав лише в поданій ним апеляційній скарзі та не навів жодних причин, які об`єктивно позбавляли його зробити таку заяву в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів не вбачає порушень судом норм матеріального чи процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 02 вересня 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді