Справа №712/1619/26
Провадження №2/712/2267/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі – Чумак Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір надання коштів у кредит №73195251, відповідно до умов якого первісний кредитор зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у кредит шляхом їх перерахування на банківський рахунок із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а останній зобов`язався у визначений договором строк повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування кредитом і комісію за надання кредиту.
Позивач вказував, що кредитний договір укладений в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням договору відповідач підтвердив ознайомлення з його умовами, Правилами надання коштів у кредит та погодився з передбаченими договором правами й обов`язками сторін.
27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27/03/25, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, визначеними у відповідних реєстрах боржників.
Відповідно до Реєстру боржників №10 від 25 липня 2025 року до Договору факторингу №27/03/25 позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №73195251 у загальному розмірі 14 043,07 грн., з яких: 6 207,23 грн. – заборгованість за основною сумою боргу; 2 123,55 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитом; 4 362,29 грн. – заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом; 1 350,00 грн. – комісія за надання кредиту.
За твердженням позивача, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, кредитну заборгованість не погасив, а після переходу права вимоги до нового кредитора жодних платежів ні на користь первісного кредитора, ні на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснював. При цьому позивач зазначив, що після набуття права вимоги будь-яких штрафних санкцій ним відповідачу не нараховувалося.
Посилаючись на викладені обставини та норми цивільного законодавства, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №73195251 у розмірі 14 043,07 грн та понесені судові витрати.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник позивача просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач відзиву на позов не подав, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав відзиву на позов, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 23 лютого 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір надання коштів у кредит №73195251.
Відповідно до пункту 2.1 договору кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений сторонами строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів його електронного платіжного засобу, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути отримані кошти у день закінчення строку кредитування або достроково та сплатити передбачену договором плату за користування кредитом і комісію.
Зі змісту кредитного договору також убачається, що він укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та із застосуванням електронного підпису, у тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Підписанням договору позичальник підтвердив, що до моменту його укладення ознайомився з умовами договору, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит, інформацією про фінансову послугу, а також що зміст договору, обсяг прав та обов`язків сторін і правові наслідки його укладення йому зрозумілі.
Таким чином, матеріали справи підтверджують досягнення сторонами згоди щодо істотних умов кредитного договору та виникнення між ними відповідних договірних правовідносин.
27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27/03/25, за умовами якого первісний кредитор зобов`язався відступити фактору належні йому права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах боржників.
Згідно з пунктом 1.2 Договору факторингу перехід прав вимоги від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акта приймання-передачі відповідного Реєстру боржників, після чого фактор набуває статусу кредитора у відповідних зобов`язаннях.
Відповідно до Реєстру боржників №10 від 25 липня 2025 року до Договору факторингу №27/03/25 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №73195251 у загальному розмірі 14 043,07 грн, з яких: 6 207,23 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2 123,55 грн. - заборгованість за процентами; 4 362,29 грн - заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом; 1 350 грн. - комісія за надання кредиту.
Отже, позивачем документально підтверджено набуття права вимоги до відповідача за спірним кредитним договором у порядку відступлення права вимоги.
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд виходить із того, що факт укладення кредитного договору, виникнення у відповідача обов`язку з повернення кредитних коштів та переходу права вимоги до позивача підтверджений матеріалами справи.
Разом з тим сам по собі факт включення певної суми до Реєстру боржників не звільняє суд від обов`язку перевірити правову природу кожної складової заявленої до стягнення заборгованості, її відповідність умовам договору та імперативним приписам законодавства про захист прав споживачів.
Тому вимоги про стягнення основного боргу, процентів, процентів за понадстрокове користування кредитом та комісії підлягають окремій оцінці судом. 
Вирішуючи вимоги в частині стягнення основної суми заборгованості, суд виходить із такого.
За змістом статей 526, 530, 629, 1049, 1054 ЦК України отримання позичальником кредитних коштів породжує обов`язок повернути їх кредитодавцю у строк та порядку, встановлених договором.
Матеріалами справи підтверджується укладення між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 . Договору надання коштів у кредит №73195251 від 23 лютого 2025 року, на виконання якого відповідачу були надані кредитні кошти.
Належних та допустимих доказів повернення отриманих кредитних коштів у повному обсязі відповідачем суду не надано.
Згідно з розрахунком заборгованості та Реєстром боржників непогашений залишок основної суми кредиту становить 6 207,23 грн.
Враховуючи, що обов`язок з повернення отриманих у кредит коштів відповідачем у повному обсязі не виконаний, а право вимоги за відповідним зобов`язанням у встановленому законом порядку перейшло до позивача, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині та наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 6 207,23 грн заборгованості за основною сумою кредиту.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом частини першої статті 1054 ЦК України обов`язок позичальника зі сплати процентів є складовою його зобов`язань за кредитним договором.
Умовами Договору №73195251 сторони погодили платність користування кредитними коштами, розмір процентної ставки та порядок нарахування процентів.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за процентами, нарахованими за користування кредитними коштами протягом погодженого сторонами строку кредитування, становить 2 123,55 грн.
Суд враховує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом існує протягом строку кредитування, визначеного сторонами. Такі проценти є саме платою за правомірне користування наданими кредитними коштами та входять до змісту основного зобов`язання позичальника.
Оскільки матеріалами справи підтверджується укладення кредитного договору, надання відповідачу кредитних коштів та невиконання ним у повному обсязі зобов`язань за договором, а розмір процентів, нарахованих у межах погодженого строку кредитування, відповідачем не спростований, суд вважає вимоги про стягнення 2 123,55 грн процентів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Окремої правової оцінки потребують позовні вимоги про стягнення з відповідача 4 362,29 грн процентів за понадстрокове користування кредитом.
Як установлено судом, відповідно до пункту 2.2.2 Договору №73195251 строк кредитування та строк дії договору становить 30 днів, а у погодженому сторонами графіку датою повернення кредиту (останнім днем) визначено 24 березня 2025 року.
При цьому умовами договору окремо визначено проценти за користування кредитом протягом строку кредитування та проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) у розмірі 4 % на день.
Отже, зі змісту самого договору вбачається, що нарахування процентів у розмірі 4 % на день пов`язане саме з невиконанням позичальником обов`язку повернути кредит у встановлений договором строк, тобто із користуванням грошовими коштами після настання визначеного сторонами строку їх повернення.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Разом із тим проценти, передбачені статтею 1048 ЦК України, за своєю правовою природою є платою за правомірне користування наданими у кредит грошовими коштами.
Після спливу визначеного договором строку кредитування позичальник втрачає право правомірно користуватися отриманими коштами та зобов`язаний їх повернути, а тому правовідносини сторін із регулятивних переходять в охоронні. Відтак кредитор не вправі продовжувати нарахування процентів за статтею 1048 ЦК України як плати за користування кредитом після закінчення погодженого сторонами строку кредитування.
У таких правовідносинах охорона прав та інтересів кредитора забезпечується, зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
При цьому визначення сторонами у договорі відповідних платежів як «процентів за понадстрокове користування кредитом» саме по собі не змінює їх правової природи. Вирішальним є не найменування платежу, а обставини, з якими договір пов`язує виникнення обов`язку щодо його сплати.
У цьому випадку такі проценти нараховуються саме внаслідок неповернення кредиту після закінчення встановленого договором 30-денного строку, тобто за період, коли користування кредитними коштами вже не може вважатися правомірним.
Доказів продовження сторонами строку кредитування, укладення додаткової угоди щодо його зміни або існування інших обставин, за яких відповідач після 24 березня 2025 року продовжував би правомірно користуватися кредитними коштами на умовах статті 1048 ЦК України, матеріали справи не містять.
Таким чином, правові підстави для стягнення з відповідача 4 362,29 грн процентів за понадстрокове користування кредитом як договірної плати за користування кредитними коштами відсутні, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Позивачем також заявлено до стягнення 1 350 грн. комісії за надання кредиту.
Вирішуючи вимоги в цій частині, суд враховує, що спірний договір укладений із фізичною особою для задоволення її особистих потреб, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення законодавства про споживче кредитування та захист прав споживачів.
За змістом частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець безоплатно надає споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку щодо погашення заборгованості, а також іншу інформацію, надання якої передбачено законом.
Умови договору про споживчий кредит, якими встановлюється обов`язок споживача здійснювати будь-які платежі за дії, які кредитодавець вчиняє у власних інтересах, або за дії, які споживач не замовляв та які не становлять самостійної послуги для нього, не можуть бути підставою для покладення відповідних витрат на споживача.
Саме по собі включення певного платежу до тексту кредитного договору та погодження його позичальником не усуває обов`язку суду перевірити відповідність такої умови імперативним приписам законодавства про захист прав споживачів.
Із наданих суду доказів не вбачається, яку саме окрему та фактично надану відповідачу послугу становить «комісія за надання кредиту» у розмірі 1 350 грн, крім дій кредитодавця, безпосередньо пов`язаних з укладенням та виконанням самого кредитного договору.
Фактично зазначена комісія встановлена за вчинення кредитодавцем дій, необхідних для надання позичальнику самого кредиту, тобто для виконання власного обов`язку кредитодавця за кредитним договором.
За таких обставин суд доходить висновку, що покладення на споживача додаткового обов`язку сплатити 1 350 грн. лише за факт надання йому кредитних коштів не відповідає вимогам законодавства про захист прав споживачів.
Отже, позовні вимоги в частині стягнення 1 350 грн. комісії за надання кредиту задоволенню не підлягають.
За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, а саме до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 8 330,78 грн.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено на суму 8 330,78 грн. із заявлених 14 043,07 грн., що становить 59,323 % від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 579,42 грн судового збору із сплачених позивачем 2 662,40 грн.
На підставі ст.ст. 512, 514, 526, 530, 549, 610-612, 629, 639, 1048,1050,1054 ЦК України та керуючись ст.ст.7,12,13,81,141, 263, 265, 279 280-282 ЦПК України, суд -
У Х В А ЛИ В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», м.Бровари, вул. Лісова, 2, код ЄДРПОУ 35625014, IBAN № НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк»)заборгованість за Договором надання коштів у кредит №73195251 від 23 лютого 2025 року у загальному розмірі 8 330,78 гривень, судовий збір у сумі 1 579,42 гривні, а всього стягнути 9910,20 гривень (девять тисяч девятьсот десят грн. 20 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлений 09.09.2026 року.
Головуючий Т.Є.Троян

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: м.Бровари, вул. Лісова, 2, код ЄДРПОУ 35625014, IBAN № НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк».
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .