Справа № 161/2344/26 | Головуючий у 1 інстанції: Мазур Д. Г.
Провадження № 22-ц/802/919/26 | Доповідач: Осіпук В. В.

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:
У січні 2026 року ТОВ «ФК «Кредит Капітал» звернулося до суду із зазначеним позовом.
Покликалось на те, що 14 липня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір в електронній формі про надання споживчого кредиту № 2651539, відповідно до умов якого кредитодавець надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 11 000 грн, строком на 30 днів.
Також позивач вказував, що відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на запропоновані товариством умови кредитного договору, підписавши цей договір через електронне повідомлення-одноразовий ідентифікатор та отримавши кредитні кошти на наданий ним же рахунок. Однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим виникла заборгованість на загальну суму 36 080 грн, що складається: з тіла кредиту – 11000 грн, процентів – 25 080 грн.
Крім того, позивач зазначав, що 26 лютого 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № ККАУ-26022021, відповідно до умов якого до нього перейшло право вимоги за кредитним договором.
Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2651539 від 14 липня 2020 року в сумі 36080 грн та понесені судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2651539 від 14 липня 2020 в розмірі 12881 грн (з яких: за тілом кредиту – 11 000 грн, за процентами – 1 881 грн) та понесені судові витрати: зі сплати судового збору – 950 грн 50 коп., за правничу допомогу – 2 000 грн.
Вважаючи рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог незаконним, позивач ТОВ «ФК «Кредит Капітал» подав апеляційну скаргу, у якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, дано невірну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, допущено невідповідність зроблених ним висновків обставинам справи.
Відзив на апеляційну скаргу відповідач не подавав.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.
Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки кредитодавець не мав підстав здійснювати нарахування відсотків поза межами строку, на який надавався кредит, то до стягнення підлягає тіло кредиту та проценти, нараховані саме протягом строку дії договору.
Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.
Встановлено, що 14 липня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , з використанням Інформаційно-телекомунікаційної системи, був укладений договір про споживчий кредит № 2651539, який підписано електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 11 000 грн строком на 30 днів.
Згідно з п. 1.5.1 договору знижена процентна ставка 0,57 % в день від суми кредиту застосовується у межах строку надання кредиту (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку.
Згідно з п. 1.5.2 договору стандартна процентна ставка 1,90 % в день від суми кредиту застосовується у межах строку надання кредиту, якщо споживач не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки, а також у межах строку користування кредитом відповідно до п. 4.1–4.6 цього договору.
Укладаючи цей договір, споживач підтвердив, що підставою для застосування зниженої процентної ставки є отримання індивідуальної знижки за програмою лояльності за умови повернення кредиту у строк та в порядку, передбачені договором. У випадку невиконання споживачем умов для застосування зниженої процентної ставки користування кредитом для споживача стає доступним виключно на стандартних умовах — за стандартною процентною ставкою.
Відповідно до п. 1.8 кредитного договору та паспорта споживчого кредиту орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 1 881 грн; за стандартною ставкою 6 270 грн.
Також з наявних в матеріалах справи письмових доказів встановлено, що у день укладення кредитного договору кредитодавець ТОВ «Авентус Україна» перерахував на рахунок позичальника ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 11 000 грн.
Крім того встановлено, що згідно з договором про відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021 від 26 лютого 2021 року від позикодавця ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Кредит Капітал» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 .
Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Згідно з ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. 
У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Кредит-Капітал» просило стягнути нараховані проценти, які розраховані поза межами строку кредитування. 
З наявних в матеріалах справи розрахунку заборгованості та інших письмових доказів встановлено, що відповідач ОСОБА_1 платежів щодо погашення заборгованості не здійснював і не ініціював продовження строку кредитування.
Матеріали справи не містять доказів пролонгації кредитного договору. Отже, враховуючи, що кредитний договір було укладено 14 липня 2020 року на 30 днів то строк його дії завершився 13 серпня 2020 року.
Відповідно до умов Договору для продовження строку кредитування позичальник має вчинити дії, а саме здійснити платіж на користь кредитодавця у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Позивачем не надано доказів сплати відповідачем такого платежу та ініціювання пролонгації.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) викладено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
Враховуючи наведене, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування є правильним та відповідає вимогам закону і умовам договору.
Разом з тим суд першої інстанції помилково застосував знижену процентну ставку 0,57 % на день.
Оскільки відповідач не здійснив повного погашення кредитної заборгованості у межах 30-денного строку кредитування та протягом трьох календарних днів після його закінчення, умови для застосування зниженої процентної ставки, передбачені п. 1.5.1 договору, не виконані. Відповідно до п. 1.5.2 договору в такому випадку застосовується стандартна процентна ставка 1,90 % в день.
Сума процентів за стандартною ставкою за 30 днів становить 6 270 грн (як це зазначено в паспорті споживчого кредиту та п. 1.8.2 укладеного договору).
За таких обставин суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення тіла кредиту, однак помилково визначив розмір процентів, які підлягають стягненню .
Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит Капітал» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 2651539 від 14 липня 2020 року в сумі 17 270 грн, з яких: 11 000 грн — заборгованість по тілу кредиту, 6 270 грн — заборгованість за процентами.
Оскільки висновки суду першої інстанції щодо визначення розміру заборгованості по стягненню відсотків зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи та умов договору, то згідно з вимогами статті 376 ЦПК України це є підставою для зміни рішення суду у цій частині.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судових витрат.
Так як позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит Капітал» задоволено частково на 47,87 %, тому сплачений судовий збір за подання позовної заяви, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить 1 274 грн 95 коп.
Оскільки апеляційну скаргу позивача ТОВ «ФК «Кредит Капітал» задоволено на 18,92 %, то судовий збір за її подання у розмірі 755 грн 59 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал».
Таким чином з урахуванням розміру задоволених позовних вимог та вимог апеляційної скарги, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит Капітал» необхідно стягнути 2030 грн 54 коп. судового збору.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит Капітал» задовольнити частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2026 року в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал», та в частині розподілу судових витрат змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором № 2651539 від 14 липня 2020 року в розмірі 17 270 грн 00 коп., з яких: 11 000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 6 270 грн - заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2030 грн 54 коп. судового збору.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді