П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/4931/26

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2026 року, прийнятого в складі суду судді Тарасишиної О.М. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2026 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), в якому позивач просив суд:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 18.07.2022 року, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 18.07.2022, виходячи з фіксованої величини 4442 92 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів 11 населення, затвердженого постановою Кабінету 17.07.2003 № 1078.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України. При цьому, за період з 01.03.2018 року по 18.07.2022 року позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в повному обсязі. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим, звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено у повному обсязі. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_2 ) звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що оскаржуване рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не встановив розмір реального підвищення грошового доходу позивача за березень 2018 року та помилково застосував фіксований розмір індексації-різниці без урахування вимог пунктів 4, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населения, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, а також залишив поза увагою наявність судового рішення у справі № 420/33169/24, яким вже вирішено питання про перерахунок посадового окладу й окладу за військовим званням позивача за період із 29 січня 2020 року по 20 травня 2023 року, що безпосередньо впливає на суму підвищення доходу та унеможливлює встановлення факту вчинення відповідачем протиправної бездіяльності..
Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні в його резолютивній частині з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,  ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України, однак за період з 01.03.2018 року по 18.07.2022 року позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в повному обсязі.
Вважаючи протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 18.07.2022 року включно, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 18.07.2022 року безпідставно не було застосовано приписи абзаців третього, четвертого та шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходов населения, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, внаслідок чого не було встановлено факт перевищення розміру можливої індексації над сумою підвищення грошового доходу в березні 2018 року (базовому місяці) та не визначено належну до виплати індексацію-різницю, що має щомісячний фіксований характер і підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті до наступного підвищення тарифних ставок (окладів). 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до ст.1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 ст. 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2011-XII)
Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.2001 №1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Згідно ст. 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг
За приписами ст. 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону № 1282-XII встановлено підстави для проведення індексації, зокрема, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (далі - Порядок № 1078).
За приписами п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнах на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. (абз. 5 п. 4 Порядку № 1078).
Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано п.5 Порядку № 1078, згідно зі змістом абз.1 якого у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз.3 п.5 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абз. 4 п. 5 Порядку № 1078).
Абзацом 5 п. 5 Порядку № 1078 встановлено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Питання наявності умов у особи на отримання індексації-різниці висвітлене у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21.
Так, Верховний Суд зауважив, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, "поточної" та "індексації-різниці".
Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абз. 2 п. 1-1, абз. 6 п. 5 Порядку №1078).
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абз. абз. 2, 5 п. 4 Порядку №1078).
З 01.01.2015 в абз. абз. 3, 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці
Абзаци 3, 4 п. 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз. 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз. 4).
Системний аналіз п. 1, абз. абз. 4, 6 п.5 Порядку № 1078 дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Згідно з абзацом 4 пункту 5 Порядку № 1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації-різниці додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого пунктом 1-1 цього Порядку.
Відповідно до абзацу 5 пункту 5 Порядку № 1078, у разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати (грошового забезпечення), які не мають разового характеру. Системний аналіз цієї норми свідчить, що для визначення права на індексацію-різницю порівнянню підлягає розмір грошового забезпечення, що фактично склався та виплачувався військовослужбовцю у місяці, який передував місяцю підвищення окладів, із розміром грошового забезпечення у місяці підвищення. 
Тобто, колегія суддів зазначає, що для правильного застосування вказаних норм обов`язковому з`ясуванню підлягає реальний розмір підвищення доходу особи у місяці такого підвищення, що виключає можливість врахування виплат, які мають разовий характер або фактично належать до інших розрахункових періодів.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення виходячи з фіксованої величини 4 442,92 грн, суд першої інстанції припустився помилки у визначенні суми підвищення грошового доходу позивача та, як наслідок, розміру індексації-різниці.
Згідно з картково-розрахунковим документом (зворотний бік особистої картки грошового забезпечення ф. 10 № 2052 ОСОБА_1 за 2018 рік), сукупний нарахований дохід позивача за лютий 2018 року становив 10 489,74 грн (у тому числі щомісячна додаткова грошова винагорода в розмірі 60% - 3 253,28 грн), а за березень 2018 року - 11 137,03 грн (у тому числі щомісячна додаткова грошова винагорода в розмірі 1% - 54,22 грн).
З огляду на приписи абзацу п`ятого пункту 5 Порядку № 1078, відповідно до яких у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) враховуються всі складові грошового забезпечення, що не мають разового характеру, колегія суддів зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода за своїм правовим характером є щомісячною виплатою, а тому підлягає обов`язковому врахуванню у складі сукупного грошового доходу як за лютий 2018 року, так і за березень 2018 року.
Відтак, при порівнянні складових грошового забезпечення, що мають постійний характер, сума підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року (величина А) становить 647,29 грн (11 137,03 грн - 10 489,74 грн).
Ураховуючи, що можлива сума індексації у березні 2018 року (величина Б) складала 4 463,15 грн, розмір належної до виплати щомісячної індексації-різниці (Б - А) становить 3 815,86 грн (4 463,15 грн - 647,29 грн), а не 4 442,92 грн, як помилково визначено судом першої інстанції.
Стосовно доводів апелянта щодо судового рішення у справі № 420/33169/24, яким вже вирішено питання про перерахунок посадового окладу й окладу за військовим званням позивача за період із 29 січня 2020 року по 20 травня 2023 року, колегія суддів такі доводи відхиляє, оскільки такий перерахунок на виконання судового рішення не є зміною тарифних ставок (окладів) у розумінні пунктів 2, 5 Порядку № 1078, а є заходом щодо відновлення порушеного права особи на належний розмір грошового забезпечення, відтак вказані обставини не змінюють базовий місяць для проведення індексації (березень 2018 року) та не позбавляють позивача права на отримання індексації-різниці.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України). 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 317 КАС України).
Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на отримання індексації-різниці з березня 2018 року, однак припустився помилки у розрахунку суми підвищення грошового доходу та некоректно визначив фіксований розмір цієї виплати (4 442,92 грн замість належних 3 815,86 грн), оскаржуване рішення підлягає зміні в частині абзацу третього його резолютивної частини щодо розміру щомісячної індексації-різниці в уточненій сумі.
В іншій частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та скасуванню чи зміні не підлягає.
За таких обставин, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - зміні у його резолютивній частині шляхом викладення абзацу третього в редакції цієї постанови, а в іншій частині судове рішення слід залишити без змін.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 292, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2026 року – задовольнити частково. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2026 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:
«Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 18.07.2022, виходячи з фіксованої величини 3 815,86 грн (три тисячі вісімсот п`ятнадцять гривень 86 копійок), що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум»
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2026 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька