ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
06.05.2026 | Справа № 910/15902/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Колосовій О.П., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи
за позовом гр. ОСОБА_1 АДРЕСА_1  
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ-СОФТ» вул. Василенка Миколи, 7А, м. Київ, 03124 
про зобов`язання вчинити певні дії 
Представники сторін
від позивача: Карась Б.О.
від відповідача: Курінна А.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Гр. ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-СОФТ" надати належним чином засвідчені копії документів про господарську діяльність відповідача згідно наведеного переліку. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправне ухилення відповідача від надання інформації, визначеної ст. 54 Закону України "Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю" та ст. 96-1 ЦК України, на вимогу позивача, який є засновником та учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-СОФТ" із часткою в статутному капіталі розмірі 33,33%, що становить 2360,00 грн. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/15902/25, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом на підставі ч.3 ст. 12 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 28.01.2026 року. 
Судом встановлено, що до початку судового засідання через систему "Електронний суд" 14.01.2026 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву б/н від 13.01.2026, з доказами надсилання до електронного кабінету позивача, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на виконання відповідачем обох вимог позивача від 15.05.2025 року та 25.11.2025 року та відповідно до Статуту Товариства та Закону України "Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю" шляхом направлення відповідей з відповідними документами у визначені строки на вимоги позивача на адресу місця проживання останнього, а саме: АДРЕСА_2 , яка також була зазначена у вимогах. Проте, як зазначає відповідач, ОСОБА_1 не забирав кореспонденцію від Товариства, яка направлялась на його зареєстроване місце проживання, та не проявляв жодного інтересу в отриманні будь-яких відомостей від відповідача. Окрім цього відповідач звертає увагу, що позивач отримав лист за вих. №250612-2 від 12.06.2025 року за адресою АДРЕСА_3 , яке є основною поштовою адресою групи компаній ІТ-Ентерпрайз, до якої входить ТОВ «ІТ-СОФТ». Додатково відповідач зазначає про порушення позивачем обов`язків учасника та недобросовісне користування правами учасника ТОВ «ІТ-СОФТ», а також ігнорування позивачем загальних зборів учасників Товариства, які були призначені на 04.08.2025 року, та наявність гострого корпоративного конфлікту між позивачем ( ОСОБА_1 ), його батьком ( ОСОБА_2 ), які є мажоритарними учасниками в усіх компаніях групи, та директором ТОВ «ІТ-СОФТ» ОСОБА_3 . Зокрема, у відповідях на вимоги позивача відповідачем зазначалось, що у зв`язку з недобросовісними діями ОСОБА_4 (бухгалтера), ОСОБА_2 (заступника директора) та відмовою від повернення ними первинних, бухгалтерських, облікових документів та печаток Товариству, певна частина запитуваних документів не могли бути надані позивачу, що також підтверджується фактом відкриття кримінального провадження № 12025105090000866 від 07.10.2025 року за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.
В свою чергу, через систему "Електронний суд" представником позивача подано: 20.01.2026 року - відповідь на відзив б/н від 19.01.2026 року, з доказами надсилання до електронного кабінету відповідача, в якій позивач заперечує проти доводів відповідача та зазначає, що твердження Товариства про надання документів на його вимоги не відповідають дійсності, частина наданих документів не була запитана позивачем та твердження відповідача про надання ним документів позивачу спростовуються його ж доказами; 23.01.2026 року - заяву про виконання ухвали суду б/н від 22.01.2026, з доказами надсилання до електронного кабінету відповідача, з доданими копіями паспорту та довідки про присвоєння РНОКПП.
Також, через систему "Електронний суд" 26.01.2026 року представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив б/н від 26.01.2026 року, з доказами надсилання до електронного кабінету позивача, в яких відповідач зазначає, що позивач не вчинив жодних дій щодо отримання відповідей на обидва запити (вих.№250612-2 від 12 червня 2025 року та вих. №20250204-1 від 4 грудня 2025 року), відправлення за закінченим терміном зберігання повернулись назад Товариству. Також листами було повідомлено позивача, що Товариством вживаються всі можливі дії щодо повернення та поновлення документів, чим відповідач намагається мінімізувати шкоду завдану колишніми працівниками ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .
Вказані документи судом долучені до матеріалів справи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2026 року, враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи, визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази, вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, 910/15902/25 та початок розгляду справи по суті, судове засідання призначено на 25.02.2026 року.
У судовому засіданні з розгляду справи по суті 25.02.2026 року судом протокольною ухвалою оголошено перерву до 26.03.2026 року.
Судом доведено до відома, що до початку судового засідання через систему «Електронний суд» подані: представником позивача 17.03.2026 року - додаткові пояснення у справі б/н від 17.03.2026 року, в яких позивач зазначає про своє безумовне право на отримання документів щодо діяльності Товариства, а також відкриття кримінального провадження щодо крадіжки документів жодним чином не підтверджує відсутність документів у ТОВ «ІТ-СОФТ»; представником відповідача 23.03.2026 року - додаткові пояснення у справі б/н від 23.03.2026 року, з доказами надсилання до електронного кабінету позивача, в яких відповідач звертає увагу на наявність кримінального провадження та надає відповідні докази.
Вказані документи судом долучені до матеріалів справи.
Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру від сторін на час розгляду справи по суті та станом на 26.03.2026 року до суду не надходило.
В свою чергу суд наголошує, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У судові засідання по розгляду справи по суті 25.02.2026 року, 26.03.2026 року та 06.05.2026 року з`явилися уповноважені представник позивача та відповідача.
Представник позивача в судових засіданнях з розгляду справи по суті 25.02.2026 року та 26.03.2026 року підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.
В свою чергу, представник відповідача в судових засіданнях з розгляду справи по суті 25.02.2026 року та 26.03.2026 року проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
У судовому засіданні з розгляду справи по суті 26.03.2026 року судом оголошено про відкладення ухвалення та проголошення судового рішення у справі до 06.05.2026 року. 
Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 06.05.2026 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши в судових засіданнях пояснення уповноважених представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень частин 1, 3 статті 167 Господарського кодексу України, який діяв на час спірних правовідносин, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами; під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.
Права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та установчих документів товариства (частина 1 статті 96-1 ЦК України).
Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи (частина 2 статті 96-1 ЦК України).
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України до підвідомчості господарським судам України віднесено справи з корпоративних спорів, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів. 
Порядок створення та управління товариством, відносини учасників між собою та з товариством, правовий статус учасників та самого господарського товариства, яким є товариство з обмеженою відповідальністю, визначаються й регулюються, зокрема, § 1 глави 8 Цивільного кодексу України, главами 7, 9 Господарського кодексу України, Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" від 06.02.2018 року, який набрав чинності 17.06.2018 року тощо.
При цьому, Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" від 06.02.2018 року, який набрав чинності 17.06.2018 року визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про господарські товариства" у частині, що стосується товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, а також внесено зміни, зокрема, до Цивільного кодексу України, а саме назву підрозділу 4 § 1 глави 8 "4. Товариство з обмеженою відповідальністю" та статті 140-151 виключено.
Отже, починаючи з 17.07.2018 права та обов`язки учасників товариства з обмеженою відповідальністю регулюються вищезазначеним Законом.
Одночасно суд констатує, що 28.08.2025 року Господарський кодекс України втратив чинність на підставі Закону України Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» від 09.01.2025 року № 4196-IX, відповідно, спірні правовідносини сторін після зазначеної дати вказаним кодексом не регулюються. 
Відповідно до статті 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.
Згідно частин 1 та 2 статті 83 Цивільного кодексу України юридична особа може створюватися у формі, зокрема, товариства, яким є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників) які мають право участі у цьому товаристві.
Статтею 84 Цивільного кодексу України встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю є підприємницьким товариством. 
За статтею 62 Господарського кодексу України, який діяв на час спірних правовідносин підприємство є самостійним господарюючим суб`єктом, юридичною особою, має відокремлене майно, самостійних баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом. Частиною 5 статтею 63 ГК України визначено, що господарське товариство, як корпоративне підприємство діє, зокрема, діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.
За правилами частини 4 статті 87 ЦК України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. Згідно частини 3 статті 83 ГК України господарське товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації.
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про господарські товариства», який діяв на час створення ТОВ «ІТ-СОФТ», господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об`єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.
Частиною 1 ст. 50 Закону України "Про господарські товариства", який діяв на час створення ТОВ «ІТ-СОФТ», визначено, що товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами. Відповідно до ст. 4 вказаного Закону товариство з обмеженою відповідальністю створюється і діє на підставі статуту.
Статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів (ч. 1 ст. 144 Цивільного кодексу України, яка діяла на час створення товариства).
Учасником господарського товариства за приписами ч. 1 ст. 114 ЦК України може бути фізична або юридична особа.
Судом за матеріалами справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ІТ-СОФТ» (код ЄДРПОУ 31720124 (відповідач у справі) було зареєстровано 19.10.2001 року, дата запису 14.11.2006 року, номер запису 10731200000011500, учасниками товариства станом на 19.12.2025 року є гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . 
Як вбачається з наявної в матеріалах справи інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, частки в статутному капіталі товариства розподіляються наступним чином: гр. ОСОБА_1 (розмір внеску до статутного капіталу - 2360,00 грн., частка у статутному капіталі 33,33%), ОСОБА_3 (розмір внеску до статутного капіталу - 4720,00 грн., частка у статутному капіталі 66,67%), розмір статутного капіталу - 7080,00 грн.
При цьому, факт перебування позивача - гр. ОСОБА_1 в статусі учасника Товариства з обмеженою відповідністю «ІТ-СОФТ» з моменту створення і реєстрації останнього та на час звернення позивача з позовною заявою підтверджується матеріалами справи та сторонами під сумнів не ставиться.
Як встановлено судом за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «ІТ-СОФТ» (код ЄДРПОУ 31720124) є самостійним господарюючим суб`єктом та діє на підставі Статуту (нова редакція) (далі - Статут), затвердженого протоколом Загальних зборів учасників ТОВ «ІТ-СОФТ» № 201204/зг від 04.12.2020 року. 
Згідно п.1.3 Статуту учасниками товариства є: гр-н ОСОБА_3 , гр-н ОСОБА_2 та гр-н ОСОБА_1 .
В той же час, судом встановлено, що Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою О.М. 17.04.2025 року здійснено реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу № 1000731070023011500, зокрема, щодо зміни розміру статутного капіталу, зміни складу засновників (учасників) та кінцевих бенефіціарних власників, у зв`язку з входом зі складу учасників ТОВ «ІТ-СОФТ» ОСОБА_2 згідно заяви від 17.04.2025 року, нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою О.М., зареєстрованої за № 1864.
В свою чергу, докази внесення відповідачем до ЄДРПОУ відповідних змін в частині реєстрації нової редакції Статуту з урахуванням зміненого складу учасників, кінцевих бенефіціарних власників та статутного капіталу в матеріалах справи відсутні.
Статтею 10 Закону України „Про господарські товариства" визначені права учасників товариства, а саме: а) брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; б) брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; в) вийти в установленому порядку з товариства; г) одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов`язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів; д) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 96-1 ЦК України права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та установчих документів товариства.
Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи.
У відповідності до п.п. 1,5 ч. 3 ст. 96-1 ЦК України учасники (засновники, акціонери, пайовики) юридичної особи мають право у порядку, встановленому установчим документом та законом: брати участь в управлінні юридичною особою у порядку, визначеному установчим документом, крім випадків, встановлених законом; одержувати інформацію про діяльність юридичної особи у порядку, встановленому установчим документом.
Пункт 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" визначає, що учасники товариства мають права отримувати інформацію про господарську діяльність товариства.
Частиною 1 статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" визначено, що товариство зобов`язано зберігати такі документи:
1) протокол зборів засновників товариства (рішення одноосібного засновника);
2) статут товариства та зміни до статуту;
3) протоколи загальних зборів учасників;
4) документи товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них;
5) положення про філії (представництва) товариства у разі їх створення (відкриття);
6) протоколи засідань наглядової ради товариства та колегіального виконавчого органу товариства, накази і розпорядження виконавчого органу товариства;
7) аудиторські висновки та результати надання інших аудиторських послуг;
8) річну фінансову звітність;
9) документи звітності, що подаються відповідним державним органам;
10) документи, пов`язані з випуском емісійних цінних паперів;
11) інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства;
12) документи, що підтверджують права товариства на майно;
13) документи бухгалтерського обліку.
Документи, передбачені частиною першою цієї статті, підлягають зберіганню протягом усього строку діяльності товариства, крім документів бухгалтерського обліку, строки зберігання яких визначаються відповідно до законодавства (частина третя даної статті).
Відповідно до частини 4 статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" Товариство забезпечує кожному учаснику (його представнику) доступ до документів, визначених частиною першою цієї статті (частина 4 статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").
Частина 1 ст. 88 Господарського кодексу України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачає право учасників товариства одержувати інформацію про діяльність такого товариства. На вимогу учасника товариство зобов`язане надати йому для ознайомлення річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління товариства тощо.
Цивільний кодекс України пунктом 5 частини 1 статті 116 закріплює право учасника господарського товариства одержувати інформацію про діяльність товариства в порядку, встановленому установчим документом.
Таким чином, зі змісту ст. 116 Цивільного кодексу Україні випливає, що порядок надання учаснику господарського товариства інформації може встановлюватися установчим документом.
Так, згідно п.п. 5.2.1, 5.2.6 Статуту учасник товариства поряд із правами, що обумовлені в інших розділах цього Статуту, має право: брати участь в управлінні справами Товариства особисто або через свого представника на Загальних зборах учасників, замінити свого представника у будь - який час, повідомивши про це іншим учасникам, направляти на Загальні збори учасників як постійного, так і тимчасового представника; отримувати повну інформацію про господарську діяльність Товариства. На вимогу учасника Товариство зобов`язане надати йому для ознайомлення річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність Товариства, протоколи загальних зборів учасників, органів управління Товариства тощо.
Відповідно до частини 4 статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" Товариство забезпечує кожному учаснику (його представнику) доступ до документів, визначених частиною першою цієї статті (частина 4 статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").
Протягом 10 днів з дня надходження письмової вимоги учасника товариства виконавчий орган товариства зобов`язаний надати такому учаснику копії відповідних документів, визначених частиною першою цієї статті. За підготовку копій документів товариство може встановлювати плату, розмір якої не може перевищувати розмір витрат на виготовлення копій документів та витрат, пов`язаних з пересиланням документів поштою (частина 5 статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").
З огляду на викладені норми вбачається, що одержання учасником господарського товариства інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, є його абсолютивним правом, яке є необхідним для реалізації таким учасником своїх корпоративних прав, зокрема, правомочностей на участь в управлінні господарською організацію (суб`єктом господарювання).
Як зазначено позивачем в позовній заяві та встановлено судом, реалізуючи своє право на отримання інформації про діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ-СОФТ» як його учасника, ОСОБА_1 звертався до відповідача з запитами (вимогами) щодо надання йому документів та інформації, перелік яких наведено у прохальній частині позову, зокрема, від 15.05.2025 року та від 25.11.2025 року про надання копій документів шляхом надсилання на адресу, що відповідає адресі реєстрації позивача: АДРЕСА_2 , а саме:
- протоколу зборів засновників ТОВ «ІТ-СОФТ», яким було прийнято рішення про створення ТОВ «ІТ-СОФТ»;
- Статуту ТОВ «ІТ-СОФТ» та змін до статуту ТОВ «ІТ-СОФТ» за весь період діяльності Товариства;
- Протоколів загальних зборів учасників ТОВ «ІТ-СОФТ» за період з 01.01.2021 року по 15.05.2025 року (за період 01.01.2021 року - 20.11.2025 року в вимозі від 25.11.2025 року);
- Документів ТОВ «ІТ-СОФТ», що регулюють діяльність органів товариства, та змін до них;
- Положення про філії (представництва) ТОВ «ІТ-СОФТ» у разі їх створення (відкриття);
- Наказів і розпоряджень директора ТОВ «ІТ-СОФТ» за період з 01.01.2021 року по 15.05.2025 року (за період 01.01.2021 року - 20.11.2025 року в вимозі від 25.11.2025 року);
- Аудиторських висновків щодо діяльності ТОВ «ІТ-СОФТ»;
- Річної фінансової звітності ТОВ «ІТ-СОФТ» за період з 01.01.2021 року по 15.05.2025 року (за період 01.01.2021 року - 20.11.2025 року в вимозі від 25.11.2025 року);
- Документів звітності, що подаються ТОВ «ІТ-СОФТ» відповідним державним органам за період з 01.01.2021 року по 15.05.2025 року (за період 01.01.2021 року - 20.11.2025 року в вимозі від 25.11.2025 року);
- Документів, що підтверджують права ТОВ «ІТ-СОФТ» на все наявне майно;
- Документів бухгалтерського обліку ТОВ «ІТ-СОФТ» за період з 01.01.2021 року по 15.05.2025 року (за період 01.01.2021 року - 20.11.2025 року в вимозі від 25.11.2025 року).
Факт надсилання вимог на адресу відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскальних чеків від 15.05.2025 року та 26.11.2025 року, відповідних описів вкладення в цінні листи від 15.05.2025 року та 26.11.2025 року та накладними № 0100100139566 від 15.05.2025 року, № 0100100849849 від 26.11.2025 року.
В свою чергу, обставини отримання вимог позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «ІТ-СОФТ» підтверджуються матеріалами справи та самим відповідачем у відзиві на позовну заяву.
Як зазначає відповідач, після отримання вимог позивача про надання копій документів Товариством на вимогу від 15.05.2025 року листом №250612-2 від 12.06.2025 року на адресу позивача, а саме: АДРЕСА_2 , було направлено частину запитуваних документів згідно переліку додатків: копії Повідомлення ТОВ «ІТ-СОФТ» від 12.05.2025 року; Акту про вручення документів від 07.05.2025 року; Наказу ТОВ «ІТ-СОФТ» №060525-1 від 06.05.2025 року «Про прийом на посаду бухгалтера»; Наказу ТОВ «ІТ-СОФТ» №060525-2 від 06.05.2025 року «Про виконання головним бухгалтером своїх обов`язків»; Наказу ТОВ «ІТ-СОФТ» №060525-3 від 06.05.2025 року «Про передачу головним бухгалтером документів та вчинення інших дій у зв`язку зі звільненням»; Наказу ТОВ «ІТ-СОФТ» №060525-4 від 06.05.2025 року «Про складання фінансової звітності на дату, що передує виходу учасника зі складу засновників»; Наказу ТОВ «ІТ-СОФТ» №060525-5 від 06.05.2025 року «Про складання і подання фінансової звітності станом на 31.03.2025 року»; Статуту ТОВ «ІТ-СОФТ» (чинна редакція); Фінансової звітності суб`єкта малого підприємництва (баланс станом на 31.12.2024 рік, звіт про фінансові результати за 2024 рік), квитанція щодо доставлення до Системи електронного звітування органів державно статистики України).
Також відповідачем було зазначено в листі №250612-2 від 12.06.2025 року про те, що колишній учасник та заступник директора ТОВ «ІТ-СОФТ» ОСОБА_2 , а також бухгалтер ОСОБА_4 не здійснили передачу будь - яких документів товариства, в тому числі фінансової звітності, та про відсутність у ТОВ «ІТ-СОФТ» філій чи представництв, емісійних цінних паперів та майна, у зв`язку з чим надати копії таких документів не виявляється за можливе.
Направлення відповіді на зазначену в вимозі від 15.05.2025 року адресу позивача: АДРЕСА_2 , - листа Товариства №250612-2 від 12.06.2025 року підтверджується копіями фіскального чеку від 13.06.2025 року, опису вкладення в цінний лист від 13.06.2025 року та поштової накладної № 0100100133045 від 13.06.2025 року, проте за даними сервісу відстеження відправлень АТ «Укрпошта» лист було повернуто відправнику не врученим адресату 29.06.2025 року за закінченням встановленого терміну зберігання.
Окрім цього, ТОВ «ІТ-СОФТ» копію листа №250612-2 від 12.06.2025 року було направлено на адресу: 02140, м. Київ, просп. Бажана, 14А, за якою знаходиться головний офіс групи компаній ІТ-Ентерпрайз, до складу якої входять окрім ТОВ «ІТ-СОФТ» також ТОВ НВП «Інформаційні технології», ТОВ «Дітран», ТОВ «Мастер:Глобал», ТОВ «Мастер:Бух», ТОВ «Мастер:Стрім», ТОВ «Смарттендер», ТОВ «РПС Інжиніринг», та в яких позивач - гр. ОСОБА_1 та директор ТОВ «ІТ-СОФТ» - ОСОБА_3 є учасниками, на підтвердження чого відповідачем надано копії фіскального чеку від 13.06.2025 року, опису вкладення в цінний лист від 13.06.2025 року та накладної № 0100100303558 від 13.06.2025 року.
Згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 0100100303558, останнє вручено одержувачу 17.06.2025 року.
В свою чергу, на вимогу від 25.11.2025 року Товариством «ІТ-СОФТ» було направлено листом №20251204-1 від 04.12.2025 року позивачу відповідь із доданими копіями документів: Повідомлення ТОВ «ІТ-СОФТ» від 12.05.2025 року за вих.№250512-1 з доказами направлення; Акту про вручення документів від 07.05.2025 року; Наказу ТОВ «ІТ-СОФТ» №060525-2 від 06.05.2025 року «Про виконання головним бухгалтером своїх обов`язків»; Наказу ТОВ «ІТ-СОФТ» №060525-3 від 06.05.2025 року «Про передачу головним бухгалтером документів та вчинення інших дій у зв`язку зі звільненням»; Наказу ТОВ «ІТ-СОФТ» №060525-4 від 06.05.2025 року «Про складання фінансової звітності на дату, що передує виходу учасника зі складу засновників»; Наказу ТОВ «ІТ-СОФТ» №060525-5 від 06.05.2025 року «Про складання і подання фінансової звітності станом на 31.03.2025 року»; Листа ТОВ «ІТ-СОФТ» від 12.06.2025 року за вих. №250612-2 з доказами направлення; Статуту ТОВ «ІТ-СОФТ» (чинна редакція); Повідомлення про проведення загальних зборів учасників товариства на 04.08.2025 з порядком денним та проектом Статуту ТОВ «ІТ-СОФТ» в новій редакції; Фінансової звітності малого підприємства за 2021 рік (копії балансу станом на 31.12.2021 року та звіту про фінансові результати за 2021 рік); Фінансової звітності малого підприємства за 2022 рік (копії балансу станом на 31.12.2022 року та звіту про фінансові результати за 2022 рік); Фінансової звітності малого підприємства за 2023 рік (копії балансу станом на 31.12.2023 року та звіту про фінансові результати за 2023 рік з YouControl); Фінансової звітності малого підприємства за 2024 рік (копії балансу станом на 31.12.2024 року та звіту про фінансові результати за 2024 рік).
Обставини надсилання листа №20251204-1 від 04.12.2025 року на адресу позивача: АДРЕСА_1, підтверджуються наданими відповідачем копіями опису вкладення у цінний лист від 05.12.2025 року, поштової накладної про відправлення № 0100101180705 від 05.12.2025 року, фіскального чеку від 05.12.2025 року.
Згідно наявної в матеріалах справи інформації з сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення № 0100101180705, останнє повернуто не врученим адресату за закінченням терміну зберігання. 
Суд зазначає, що згідно з положеннями ст. 200 Цивільного кодексу України та ст. 2 Закону України «Про інформацію» інформацією є відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях (у вигляді документів) або відображені в електронному вигляді.
Відповідно до ст. 5 Закону України „Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
За таких обставин, виходячи з наведеного вище, у відповідача на підставі положень п. 5.2.6. Статуту та статей 5, 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виник обов`язок надати учаснику Товариства копії відповідних документів інформацію щодо діяльності Товариства.
Проте, як зазначено позивачем в позовній заяві, оскільки відповідач всупереч вимогам чинного законодавства, а саме статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та положень п. 5.2.6. Статуту не виконав свої зобов`язання щодо надання позивачу як учаснику ТОВ «ІТ-СОФТ» на вимогу останнього копії затребуваних документів, зокрема, інформації про господарську діяльність товариства за період 2021-2025 роки, перелік яких (інформації та документів) пред`явлену позивачем в ході реалізації наданого йому законом права на одержання відповідної інформації, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами про зобов`язання Товариства надати інформацію та копії документів згідно переліку, наведеного у прохальній частині позову.
У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства, зокрема, є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд наголошує, що відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.
В свою чергу, заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає про направлення Товариством відповідачеві всієї необхідної інформації в обсязі, що був наявний на час звернення, проте, за твердженнями відповідача, позивач свідомо не забирав листи від Товариства за адресою проживання/реєстрації та отримав лист за №250612-2 від 12.06.2025 року за адресою м. Київ, просп. Миколи Бажана, буд. 14-А, яка є основною поштовою адресою групи компаній ІТ-Ентерпрайз, як зазначено на сайті it.ua/contacts (копію відповідного скріншоту відповідачем долучено до матеріалів справи).
Також відповідач в обґрунтування неможливості надання інших, окрім фактично надісланих позивачу копій документів, посилається на те, що гр. ОСОБА_2 перебував до 06.05.2025 року на посаді заступника директора Товариства та до 17.04.2025 року входив до вкладу учасників Товариства, вийшовши з нього шляхом подання державному реєстратору відповідної заяви. 
При цьому, Товариством 06.05.2025 року засобами поштового зв`язку було отримано одночасно від ОСОБА_2 та головного бухгалтера Товариства ОСОБА_4 заяви про звільнення, за умови не здійснення вказаними особами прийому - передачі жодних первинних, бухгалтерських, облікових документів та печаток Товариства, що зумовило звернення ТОВ «ІТ-СОФТ» до Солом`янського УП ГУПН України в Київській області із заявою від 25.08.2025 року про вчинення кримінального правопорушення (зареєстрована 26.08.2025 року), за якою відкрито кримінальне провадження №12025105090000866 від 07.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 357 КК України, а саме привласнення офіційних документів та печаток, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах, що спричинило порушення роботи підприємства ,установи чи організації. 
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно ч.1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним, оскільки відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
З системного аналізу вищевказаних норм закону слідує, що застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування, як передбаченого законодавством), тому відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.
При цьому захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.
Отже, спонукання в судовому порядку Товариства до виконання його обов`язку шляхом вчинення дій - надання відповідної інформації у відповідності до ст. 116 ЦК України та ст.ст. 5, 43 Закону України „Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" є належним способом захисту права учасника господарського товариства на отримання інформації про діяльність товариства, та, зокрема, копій відповідних документів, визначених частиною 1 ст. 43 Закону України „Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".
Також суд наголошує, що одержання учасником господарського товариства інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, є його абсолютивним правом, яке є необхідним для реалізації таким учасником своїх корпоративних прав, зокрема, правомочностей на участь в управлінні господарською організацію (суб`єктом господарювання).
Згідно правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №906/157/19, від 03.12.2020 у справі №910/13808/19, від 24.12.2020 у справі №911/73/20, від 29.08.2024 у справі №922/169/24, від 21.05.2025 у справі №922/3416/24, від 09.07.2025 у справі №927/400/24, внаслідок невиконання господарським товариством свого обов`язку з надання учаснику господарського товариства на його вимогу інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, можуть бути визнані порушеними як право учасника товариства на інформацію, так і його корпоративні права. 
Таким чином, зі змісту норм статей 5, 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та статей 96-1, 116 ЦК України вбачається, що закон встановлює для юридичної особи імперативний обов`язок щодо надання її учаснику (засновнику) будь-якої інформації щодо діяльності (у тому числі і господарської) товариства. При чому перелік документів, що містять таку інформацію, не є вичерпним.
Водночас, для задоволення позову про зобов`язання Товариства надати учаснику копії документів та інформацію, які Товариство зобов`язане йому надати, суд має встановити факт відмови Товариства у наданні документів та/або наявність/відсутність запитуваних документів чи інформації, а також врахувати здійснення або нездійснення самим учасником Товариства конкретних дій для отримання запитуваних документів.
Тобто, судом у розгляді справи належить дослідити та встановити: чи містять оспорюванні (запитувані позивачем) документи інформацію про здійснення Товариством своєї діяльності (у тому числі, господарської); чи підпадають такі документи, з огляду на їх зміст та правову природу, під правове регулювання пунктів 11, 13 частини першої статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", статей 96-1, 116 ЦК України, а також чи підтверджується матеріалами справи настання обов`язку відповідача з надання інформації про господарську діяльність Товариства, що міститься в документах та інформації, запитуваних позивачем як учасником Товариства згідно наведеного переліку в запитах (вимогах) та безпосередньо в позові. 
Наразі, матеріалами справи підтверджуються та визнаються відповідачем обставини звернення позивача з вимогами від 15.05.2025 року і 25.11.2025 року, отримання їх ТОВ «ІТ-СОФТ» та направлення останнім позивачеві листів - відповідей від 12.06.2025 року та 04.12.2025 року.
З урахуванням змісту позовних вимог судом встановлено, що наведений в прохальній частині позову перелік документів є деталізованим та відповідає наведеному в ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальному переліку документів, які товариство повинно зберігати і до яких зобов`язане забезпечити кожному учаснику доступ, а також на вимогу учасника товариства виконавчий орган товариства зобов`язаний надати такому учаснику копії відповідних документів. 
Як зазначено в постанові Верховного Суду від 21.05.2025 року у cправі № 922/3416/24, перелік документів, визначений ч. 1 ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» не є вичерпним. До документів, які товариство зобов`язане надати учаснику на його вимогу, належать усі документи, що містять інформацію про діяльність товариства, у тому числі первинні бухгалтерські документи, що підтверджують здійснення господарських операцій. Відмова у наданні учаснику документів щодо діяльності товариства на підставі того, що вони не входять до переліку, визначеного законом, є неправомірною та порушує корпоративні права учасника, зокрема право на участь в управлінні товариством та право на інформацію. 
Під час розгляду справи судом відповідачем належними доказами доведено обставини направлення позивачеві на зазначену в вимогах останнього від 15.05.2025 року і 25.11.2025 року та Статуті Товариства адресу: АДРЕСА_1 , копій наявних у ТОВ «ІТ-СОФТ» на час отримання таких вимог затребуваних документів, а також факт неотримання відповідей Товариства ОСОБА_1 .
З урахуванням встановлених обставин суд зазначає, що відповідачем реалізовані зобов`язання щодо надання на вимогу позивача документів в частині, наявній у Товариства, шляхом направлення відповідей на адресу реєстрації/проживання позивача, які останнім не отримано виключно із суб`єктивних причин та незалежних від відповідача обставин. 
Як зазначено в постанові Верховного Суду від 05.11.2025 року у справі № 927/735/24, повернення повідомлення (поштового відправлення) з будь-яких причин, вказаних представником ПАТ "Укрпошта", прирівнюється до підтвердження отримання відповідного поштового відправлення в день такого повернення та належного повідомлення учасника товариства(про намір продати частку), відтак направлення листів рекомендованою кореспонденцією на адресу, що відповідає місцю реєстрації позивача є достатнім для того, щоб вважати надсилання належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
Поряд із цим, оцінюючи в контексті ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» зміст переліку витребуваних позивачем у Товариства документів судом враховано, що згідно наявних матеріалів справи та наданих сторонами доказів встановлено відсутність у відповідача філій (представництв), наглядової ради та колегіального виконавчого органу товариства, а також відсутність нерухомого майна, транспортних засобів та доказів проведення аудиторських перевірок діяльності ТВ «ІТ-СОФТ» у 2023 - 2025 роках, що позбавляє відповідача фактичної можливості надання витребуваних позивачем відповідних документів.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.
Згідно ч. 1 ст. 9 вказаного Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до п. 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції.
Судом враховані обставини відсутності у Товаристві внаслідок звільнення бухгалтера і заступника директора та нездійснення ними передачі первинної документації товариства, бухгалтерських регістрів, договорів, внутрішніх документів та печаток тощо, у зв`язку з чим за фактом неповернення колишнім головним бухгалтером Товариства ОСОБА_4 після звільнення в травні 2025 року первинних бухгалтерських документів, внутрішніх наказі, розпорядчих документів, Статуту, протоколів загальних зборів, чинних і архівних договорів, фінансової та податкової звітності ,електронних ключів та паролів доступу, печатки та інших документів, за заявою директора ТОВ «ІТ-СОФТ» ОСОБА_3 відкрито кримінальне провадження № 12025102090000866 від 07.10.2025 року. Вказані обставини відсутності документів ускладнюють нормальну діяльність ТОВ «ІТ-СОФТ» та, відповідно, позбавляють відповідача можливості надати витребувані позивачем документи (протоколи загальних зборів учасників за період 01.01.2021 року - 20.11.2025 року, накази і розпорядження директора, документи бухгалтерського обліку тощо), окрім наданих разом з листами № 250612-2 від 12.06.2025 року, № 20251204-1 від 04.12.2025 року.
З урахуванням вищенаведеного, за умови заперечення позивачем обставин відсутності документів в розпорядженні Товариства, зважаючи на відкриття кримінального провадження № 12025102090000866 суд звертає увагу на передбачену статтею 383 Кримінального кодексу України відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення, про яку директор ТОВ «ІТ-СОФТ» заздалегідь попереджений. 
При цьому, також судом взято до уваги той факт, що відповідачем на виконання вимог позивача були надіслані останньому наявні станом на червень та листопад 2025 року копії фінансової звітності малого підприємства за 2021 - 2024 роки, за виключенням звітності за 2025 рік - спрощеної річної фінансової звітності у складі балансу і звіту про фінансові результати, яка відповідно до Порядку подання фінансової звітності, затверджений постановою Кабміну від 28.02.2000 року № 419, подається відповідачем після закінчення звітного року. 
В частині вимог позивача про зобов`язання відповідача надати копії документів ТОВ «ІТ-СОФТ», що регулюють діяльність органів товариства, та змін до них, а також документів звітності, що подаються ТОВ «ІТ-СОФТ» відповідним державним органам за період з 01.01.2021 року по 20.11.2025 року суд приймає до уваги часткове виконання ТОВ «ІТ-СОФТ» вимог позивача та зазначає, що за відсутності у складі органів Товариства інших органів управління, окрім директора та загальних зборів учасників, діяльність яких регулюється затвердженим 04.12.2020 року Статутом, копію якого було надано відповідачем, а також яку позивач додав до матеріалів позовної заяви, за умови витребування позивачем окремо всіх редакцій Статуту та річної фінансової звітності, відповідні вимоги позивача задоволенню не підлягають. 
Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу на передбачену приписами ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» можливість безоплатного доступу через персональний кабінет до документів, поданих юридичною особою, фізичною особою - підприємцем, відокремленим підрозділом юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, та громадським формуванням, що не має статусу юридичної особи, для проведення реєстраційних дій, відомостей про результати їх розгляду, документів, що містяться в реєстраційній справі таких осіб в електронній формі, та відомостей про цих осіб, які актуальні на момент запиту та на визначену дату, - шляхом їх перегляду, копіювання та роздрукування. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги факт часткового виконання відповідачем вимог позивача від 15.05.2025 року та 25.11.2025 року шляхом надання частини документів, наявних в розпорядженні ТОВ «ІТ-СОФТ», відсутності інших витребуваних документів, зокрема, бухгалтерського обліку, протоколів загальних зборів, наказів/розпоряджень директора, а також встановленої судом під час розгляду справи інформації щодо відсутності у Товариства майна (нерухомості), цінних паперів, філій (представництв), аудиторських висновків тощо, оскільки матеріалами справи частково підтверджується факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань з надання учаснику товариства на його вимогу інформації та документів щодо діяльності ТОВ «ІТ-СОФТ», та на момент прийняття рішення доказів виконання вказаного обов`язку в повному обсязі відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, суд доходить висновку про часткову правомірність заявлених позивачем вимог про надання документів, зберігання та наявність яких у ТОВ «ІТ-СОФТ» передбачено чинним законодавством та положеннями Статуту, та, наявність підстав для часткового задоволення позову. 
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції законів України та на засадах верховенства права (ч. 1ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN ) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.
Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.
Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалюватись у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом та з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов частково доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 73-80, 86, 123, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -
ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ІТ-СОФТ" (вул. Василенка Миколи, 7А, м. Київ, 0312, код ЄДРПОУ 31720124) надати гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) належним чином засвідчені копії документів:
- Протоколу зборів засновників ТОВ "ІТ-СОФТ", яким було прийнято рішення про створення ТОВ "ІТ-СОФТ";
- Статут ТОВ "ІТ-СОФТ" та зміни до Статуту ТОВ "ІТ-СОФТ" за період діяльності ТОВ "ІТ-СОФТ" до 2020 року;
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-СОФТ" (вул. Василенка Миколи, 7А, м. Київ, 0312, код ЄДРПОУ 31720124) на користь гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 550,55 грн. (п`ятсот п`ятдесят грн. 55 коп.).
4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).
Повний текст рішення складено та підписано 18 серпня 2026 року.

Суддя А.М.Селівон