СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2026 року Суми Справа № 480/6862/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Суть спору, позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позивач звернувся до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком. ГУ ПФУ в Харківській області відмовило у призначенні позивачу пенсії, у зв`язку з відсутністю у нього необхідного страхового стажу. До стажу позивача відповідач не зарахував певні періоди його роботи на території РФ, оскільки РФ припинила участь в Угоді від 13.03.1992.
Тому позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 22.08.2025 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 14.08.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' та зарахувати до загального (страхового) стажу наступні періоди роботи: з 24.10.1995 до 09.04.1999; з 01.06.1999 до 18.09.2008; з 01.10.2008 до 26.01.2010.
Судом 03.09.2025 відкрито провадження у справі. 
ГУ ПФУ в Харківській області у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначає, що ним правомірно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ч.2 ст.26 цього закону. При цьому відповідач наголошує, що до загального страхового стажу позивача не зараховано спірні періоди його роботи в РФ, оскільки з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді від 13.03.1992.
ГУ ПФУ в Сумській області відзиву на позовну заяву не надало, а тому справа розглядається за наявними матеріалами. 
Обставини, встановлені судом.
Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується записом у посвідці на постійне проживання від 17.07.2024 № 9000093975. 
14.08.2025 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.
За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 22.08.2025 №183450025270, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу від 22 до 32 років, передбаченого ч.2 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Також у рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 21 рік 04 місяці 10 днів. До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 09.04.1999, а саме періоди роботи в РФ з 24.10.1995 до 09.04.1999, з 01.06.1999 до 18.09.2008 та з 01.10.2008 до 26.01.2010, оскільки з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. У зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР до 31.12.1991.
Висновки суду та їх мотиви.
Відповідно до ч.4 ст.8 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ч.1 ст.26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Положеннями ч.2 ст.26 Закону № 1058-ІV визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.
Частиною 4 ст.24 Закону № 1058-ІV закріплено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з ч.1 ст. ст.56 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' від 05.11.1991 № 1788-ІV до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до пункту ''в'' ч.3 ст.56 Закону № 1788-ІV до стажу роботи зараховується, зокрема служба в органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.
Суд звертає увагу, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (стаття 9 Конституції України).
Відповідно до ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (надалі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.
Згідно статей 3, 5, 6 цієї Угоди усі витрати, пов`язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди. Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
Кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають (ст.13 Угоди).
Постановою від 29.11.2022 № 1328 Кабінет Міністрів України ухвалив вийти з Угоди. Міністерству закордонних справ в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з Угоди, зазначеної в пункті 1 цієї постанови.
Тому Угода припинила чинність через 6 місяців з дня отримання депозитарієм повідомлення України про вихід з Угоди, що сталося не раніше ніж 30.05.2023. До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.01.2025 у справі № 620/3520/22.
Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі №820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності. 
Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою, в тому числі щодо страхового стажу, отриманого громадянами до підписання Угоди. Тому Угода підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача, як до підписання Угоди, так і після. Крім того, працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення, з урахуванням Угоди. Розірвання Угоди з РФ не залежало від волевиявлення позивача, а отже не може впливати на його право на пенсійне забезпечення.
Також варто зауважити, що в рішенні Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009 чітко зазначено, що конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення.
Згідно із записами в трудовій книжці від 09.04.1999 серії НОМЕР_1 позивач у період з 04.10.1982 до 09.04.1999 проходив службу в органах внутрішніх справ у районі Крайньої Півночі РФ (записи 3-4), а з 01.06.1999 до 18.09.2008, з 01.10.2008 до 26.01.2010 працював по трудовому договору менеджером в Уренгойському філіалі "ОАО "Стройтрансгаз" РФ (записи 5-6, 7-8, 9, 10-11). 
Таким чином, у період дії Угоди позивач проходив службу в органах внутрішніх справ РФ, а також працював по трудовому договору на підприємстві в РФ. В силу вимог Закону № 1788-ІV та Закону № 1058-ІV така служба та робота враховується до стажу роботи, який дає позивачу право на пенсію. 
Відтак спірний період служби позивача з 24.10.1995 до 09.04.1999 та роботи з 01.06.1999 до 18.09.2008, з 01.10.2008 до 26.01.2010 на території РФ у період дії Угоди, підлягають зарахуванню до страхового стажу на підставі записів у його трудовій книжці.
Проте ГУ ПФУ в Харківській області рішенням від 22.08.2025 №183450025270 не зарахувало спірних періодів до страхового стажу позивача та відмовило у призначенні пенсії за віком, чим порушило його право на соціальний захист. Тому суд задовольняє позовні вимоги. 
Судові витрати.
Враховуючи задоволення позовних вимог та оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем інших судових витрат, окрім судового збору у сумі 1211,20 грн, то суд стягує з відповідача, який прийняв протиправне рішення, на користь позивача судовий збір. 
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.08.2025 №183450025270 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5, Держпром, 3 підїзд, 2 поверх, м. Харків, 61000, код ЄДРПОУ 14099344) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до страхового стажу періоди з 24.10.1995 до 09.04.1999 з 01.06.1999 до 18.09.2008, з 01.10.2008 до 26.01.2010 та повторно розглянути його заяву від 14.08.2025 про призначення пенсії, прийнявши рішення з урахуванням висновків суду.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5, Держпром, 3 підїзд, 2 поверх, м. Харків, 61000, код ЄДРПОУ 14099344) 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп. витрат судового збору.

5. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення. 

6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   А.І. Сидорук