ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року м.Черкаси Справа № 910/3132/26

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс", м.Черкаси, вул.М.Залізняка,138/11, оф.4 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Старт НПК", Черкаська область, м.Золотоноша, вул.Черкаська,1, оф.3
про стягнення 1435234,50 грн заборгованості за договором купівлі-продажу,
без участі повноважних представників сторін,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" звернулось в Господарський суд міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Старт НПК" із вимогами про стягнення 1435234,50 грн заборгованості за договором купівлі-продажу від 23.09.2025 №2108, з них: 916270,88 грн основного боргу (передоплати), 366508,35 грн штрафу, 120395,48 грн пені, 20311,44 грн інфляційних втрат, 11748,35 грн - 3% річних, а також відшкодування судових витрат.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2026 у справі №910/3132/26 позовну заяву передано з підсудністю до Господарського суду Черкаської області.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2026 для розгляду справи №910/3132/26 визначено суддю Г.М.Скибу. 
Позовну заяву було подано з порушенням вимог ст.174 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою суду від 04.05.2026 позов залишено без руху з наданням заявнику строку на виправлення недоліків.
07.05.2026 за вх.№7865/26 до суду надійшла заява позивача від 07.05.2026 про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивач надав докази виконання вимог ухвали суду від 04.05.2026.
Ухвалами суду: від 11.05.2026 - відкрито провадження у справі, та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судове засідання 16.06.2026; від 16.06.2026 - задоволено клопотання позивача, проведення судового засідання відкладено на 06.07.2026.
Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Так, відповідно до Господарського процесуального кодексу України:
ч.5 ст.6. Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів);
ч.6 ст.6. Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку;
абз.1 ч.7 ст.6. Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Згідно з:
відповіддю №34338633 (а.с.39), сформованою засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" за запитом судді Г.М.Скиби, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Старт НПК" (код ЄДРПОУ 40779938) не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд";
від №2690495 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.36) - в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Старт НПК": місцезнаходження - Черкаська область, Золотоніський район, м.Золотоноша, вул.Черкаська, буд.1, оф.3; актуальний стан на фактичну дату та час формування - зареєстровано.
Відповідно до ст.93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Відповідно до п.10 ч.2 ст.9 та ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: місцезнаходження юридичної особи; якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Відповідно до ст.27 ГПК України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету /…/, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. 
Ухвали суду від 11.05.2026 та від 16.06.2026, направлені відповідачу за адресою місцезнаходження, що зареєстрована у встановленому законом порядку (зокрема, вказана адреса міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; іншої адреси суду цією особою не повідомлено не повідомлено), повернуті поштою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відмітку пошти "адресат відсутній за вказаною адресою" суд оцінює як "відсутність особи за адресою", оскільки така особа була відсутня у момент доставки їй поштового повідомлення особисто листоношею та оскільки надалі (протягом установленого законом 5-ти денного строку його зберігання у поштовому відділенні) така особа не отримала поштове відправлення суду з власної волі.
Відповідно до ч.4 ст.122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Оголошення про виклик відповідача у судове засідання були розміщені на офіційному вебсайті судової влади України 12.05.2026 (а.с.49), 16.06.2026 (а.с.58).
Отже відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, однак у встановлений судом строк відзиву чи й заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надіслав. про причини неявки представника у судове засідання не повідомив.
Явка учасників справи обов`язковою не визнавалась.
Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами без участі учасників справи, які не з`явились. 
Позивач у позові (а.с.1-6) та його представник у судових засіданнях вимоги підтримав.
Ухвалою суду від 06.07.20026 постановлено перейти до стадії ухвалення судового рішення та повідомлено учасників справи про час його проголошення - о 16:00 год. 23.07.2026.
Відповідно до ст.233 ГПК України у судовому засіданні 23.07.2026 приєднано до матеріалів справи вступну та резолютивну частини судового рішення без проголошення.
Судом установлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.
23.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Старт НПК" (далі - продавець) укладено договір купівлі-продажу №2108 (а.с.7), за умовами якого продавець зобов`язався поставити та передати у власність покупця насіння соняшнику врожаю 2025 року, українського походження (далі - товар) на умовах, передбачених цим договором, а покупець зобов`язується прийняти товар, який за якістю та кількістю відповідає умовам, визначеним договором, у продавця та оплатити його вартість (п.1.1); показники якості товару повинні відповідати вимогам ДСТУ 7011:2009 "Соняшник. Технічні умови" відповідно до класу, що постачається /…/ (п.2.1); продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити товар у кількості 75,00 тонн +/- 10% на умовах DAP (Інкотермс-2010) (п.3.1); кількість товару визначається при прийнятті товару покупцем, а саме за адресами: Черкаська область, Золотоніський район, с.Ковтуни шляхом зважування кожного транспортного засобу на вагах покупця (п.3.2); за насіння соняшнику врожаю 2025 року відповідно до показників ДСТУ 7011:2009 "Соняшник. Технічні умови" на умовах FCA: ціна за одну метричну тонну насіння соняшнику врожаю 2025 року без ПДВ - 22807,02 грн, ПДВ за одну метричну тонну насіння соняшнику врожаю 2025 року - 3192,98 грн, ціна за одну метричну тонну насіння соняшнику врожаю 2025 року з ПДВ - 26000,00 грн (п.4.1.1); загальна сума договору без ПДВ - 1710526,50 грн, загальна сума ПДВ за договором - 239473,71 грн (п.4.2); загальна сума договору з ПДВ - 1950000,21 грн (п.4.2.3); після укладення даного договору покупець зобов`язується проводити оплату вартості відповідної партії товару у два етапи: 85% вартості відповідної партії товару сплачується покупцем протягом 3-ох банківських днів з моменту поставки товару на умовах зазначених в п.6.1 договору та підписання сторонами відповідного акту прийому-передачі та/або видаткової накладної, але в будь-якому випадку тільки після здійснення продавцем фактичної поставки (передачі права власності) товару і передачі повного пакету документів, який передбачений цим договором; 15% вартості відповідної партії товару сплачується покупцем протягом 3-ох робочих днів після завершення реєстрації продавцем відповідної податкової накладної в ЄРПН, за умови відсутності порушень з боку продавця встановлених законодавством вимог щодо реєстрації та належного заповнення податкових накладних та за умови виконання п.6.4 та п.6.5 цього договору (п.5.1); місце поставки: DAP (склад покупця) - Черкаська область, Золотоніський район, с.Ковтуни - відповідно до Інкотермс 2010 (п.6.1); строк поставки товару - до 05.10.2025 включно, з можливістю пролонгації строку поставки товару за усного погодження сторонами договору (п.6.2); у випадку несвоєчасної поставки товару покупець має право в односторонньому порядку розірвати договір тат зобов`язаний оплатити фактично поставлений товар, у випадку, якщо такий товар відповідає якісним показникам цього договору (п.7.1); у разі прострочення продавцем поставки товару в строки, визначені у п.6.2 цього договору продавець не пізніше наступного дня закінчення строків поставки товару повертає покупцю суму оплаченого ним товару, що не поставлений, яка склалася на наступний день після прострочення продавцем поставки оплаченого товару, та зобов`язується сплатити покупцеві штраф у розмірі 40% від вартості непоставленого в строк товару протягом 3-х банківських днів з моменту пред`явлення вимоги покупця. /…/ Моментом пред`явлення вимоги покупця є дата поштового відправлення такої вимоги на адресу продавця, зазначену у цьому договорі (п.8.2); у випадку непостачання товару протягом 6 (шести) та більше робочих днів з моменту закінчення строку поставки, покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від даного договору в повному обсязі або частково відносно непоставленої частини товару. При цьому продавець зобов`язується повернути покупцеві вартість непоставленого товару (за наявності попередньої оплати товару) і сплатити штраф у розмірі 30% від вартості непоставленого товару протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту односторонньої відмови покупця від договору. Моментом односторонньої відмови покупця від договору є дата поштового відправлення повідомлення про таку відмову від договору на адресу продавця, зазначену у цьому договорі. - пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від оплаченої покупцем суми товару, що не поставлений, яка склалася на наступний день після прострочення продавцем поставки оплаченого товару за кожен день такого прострочення (п.8.3); у випадку неповернення покупцеві суми попередньої оплати у строки, передбачені цим договором, продавець зобов`язується, окрім штрафних санкцій, передбачених цим договором та чинним законодавством України, сплатити покупцеві також суму попередньої оплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 40% від простроченої суми за період з дати отримання продавцем попередньої оплати до дати повернення суми попередньої оплати (п.8.4); сторони дійшли згоди, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов`язань здійснюється без застосування вимог ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, тобто не припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (п.8.13); сплата санкцій, визначених за цим договором, не звільняє продавця від обов`язку виконання своїх зобов`язань за договором і не позбавляє покупця права стягнути заподіяну цим невиконанням шкоду (п.8.14); договір вступає в силу з моменту його належного підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взаємних зобов`язань (п.1.1); юридичні реквізити сторін: продавець ТОВ "Агро Старт НПК", 03189, м.Київ, Голосіївський район, вул.Степана Рудницького, буд.6-Д, кв. (офіс) 43, email: 0963935884@ukr.net; покупець ТОВ "Юнікорнс", 18000, Черкаська область, м.Черкаси, вул.Максима Залізняка, буд.138/11, оф.4, email: info@unicorns.com.ua.
На виконання умов договору замовником здійснено передоплату за товар в сумі 1657500,18 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 26.09.2025 №2418 на суму 828750,09 грн та від 25.09.2025 №282750,09 грн з призначенням платежу: "За соняшник врожаю 2025 року згідно договору №2108 від 23.09.2025 року, рахунок №6 від 25.09.2025, в тому числі ПДВ 101776,33 грн".
Постачальником зобов`язання з поставки та передачі у власність покупця товару (насіння соняшнику врожаю 2025 року в кількості 75,00 тонн) у повному обсязі не виконано; 10.10.2025 та 09.11.2025 (із порушенням строку, визначеного п.6.2 договору) здійснено поставку товару в загальній кількості 30570 кг на суму 741229,30 грн, що підтверджується видатковими накладними від 10.10.2025 №7 на суму 318004,69 грн та від 09.11.2025 №8 на суму 423224,61 грн.
25.11.2025 замовником на поштову адресу постачальника направлено претензію №1661 (а.с.12) з вимогою про усунення причин порушення умов договору та поставку товару у кількості та якості, передбачених умовами договору, і в той же день, на зазначену у договорі електронну адресу постачальника 0963935884@ukr.net - претензію від 25.11.2025 №2 (а.с.68-69) із повідомленням про втрату інтересу щодо поставки товару та вимогою про повернення переплати в сумі 916270,88 грн (із врахуванням претензії від 25.11.2025 №3, в якій виправлено описку, допущену в сумі грошових коштів, які підлягають поверненню), яку постачальником залишено без задоволення.
Вказані обставини стали підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Старт НПК" за захистом порушеного права та примусового стягнення 916270,88 грн заборгованості (передоплати) за договором купівлі-продажу від 23.09.2025 №2108, нарахованих відповідно до п.8.3, 8.4 договору штрафних санкцій: 120395,48 грн пені та 366508,35 грн штрафу, а також обтяжень боргу відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України: 11748,35 грн - 3% річних та 20311,44 грн інфляційних втрат.
Відповідачем не надано суду доказів виконання у повному обсязі умов договору щодо поставки товару чи й повернення суми попередньої оплати у зв`язку із закінченням фактичного строку його поставки. Вимоги позивача не спростовано та не заперечено у належний спосіб. 
Інших доказів та документів не подано. 
Оцінюючи пояснення учасників та докази сторін у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.
Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі. 
Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Сторони за договором є суб`єктами господарювання на сільськогосподарському товарному ринку вирощування зернових культур та оптової торгівлі зерном, самостійними юридичними особами з присвоєнням ідентифікаційного коду, визначенням видів діяльності, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ - положення ст.93 Цивільного кодексу України.
Позивач звернувся в Господарський суд Черкаської області із позовом про стягнення з відповідача 916270,88 грн здійсненої попередньої оплати неотриманого товару (насіння соняшнику врожаю 2025 року українського походження в кількості 75,00 тонн) за договором купівлі-продажу від 23.09.2025 №2108, та обтяжень боргу.
Укладений між позивачем та відповідачем двосторонній, оплатний, строковий, консенсуальний договір купівлі-продажу від 23.09.2025 №2108 є чинним, не заперечений сторонами, не розірваний в установленому порядку, не визнаний судом недійсним. Суд вважає, що сторонами договору досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Суд враховує презумпцію правомірності правочину - приписи ст.204 Цивільного кодексу України. 
Відповідно до приписів Цивільного кодексу України:
ч.1, 2 ст.509. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу;
ст.525. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;
ст.526. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;
ст.530. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства;
ст.599. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином;
ст.610. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);
ст.611. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; 
ст.629. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору купівлі-продажу від 23.09.2025 №2108 здійснено передоплату товару (насіння соняшнику врожаю 2025 року українського походження в кількості 75,00 тонн) в сумі 1657500,18 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 26.09.2025 №2418 на суму 828750,09 грн та від 25.09.2025 №282750,09 грн з призначенням платежу: "За соняшник врожаю 2025 року згідно договору №2108 від 23.09.2025 року, рахунок №6 від 25.09.2025, в тому числі ПДВ 101776,33 грн".
Відповідно до умов договору: строк поставки товару - до 05.10.2025 включно, з можливістю пролонгації строку поставки товару за усного погодження сторонами договору (п.6.2); місце поставки - Черкаська область, Золотоніський район, с.Ковтуни (п.6.1). 
Відповідачем не виконано зобов`язання з поставки та передачі у власність покупця товару у визначений п.6.2 договору строк (до 05.10.2025 включно). Позивач зазначає про фактичне погодження між сторонами продовження виконання договору після закінчення строку поставки, що підтверджується здійсненими 10.10.2025 та 09.11.2025 відповідачем поставками товару в загальній кількості 30570 кг на суму 741229,30 грн згідно з видатковими накладними: від 10.10.2025 №7 на суму 318004,69 грн та від 09.11.2025 №8 на суму 423224,61 грн, та прийняттям зазначеного товару відповідачем без зауважень до його кількості та якості.
Решти товару обумовленої якості на суму 916270,88 грн відповідачем поставлено не було.
25.11.2025 позивачем на поштову адресу відповідача направлено претензію №1661 (а.с.12) з вимогою про усунення причин порушення умов договору та поставку товару у кількості та якості, передбачених умовами договору, і, в той же день, на зазначену у договорі електронну адресу відповідача 0963935884@ukr.net - претензію від 25.11.2025 №2 (а.с.68-69) із повідомленням про втрату інтересу щодо поставки товару (в натурі) та вимогою про повернення передоплати в сумі 916270,88 грн (із врахуванням претензії від 25.11.2025 №3, в якій виправлено описку, допущену в сумі грошових коштів, які підлягають поверненню). 
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження надсилання претензій №2 та №3 на електрону адресу відповідача 0963935884@ukr.net позивач в якості доказу посилається на відповідні роздруківки (скриншоти) з метаданими електронного повідомлення. Суд зауважує, що здійснення листування із застосуванням електронної адреси, прямо зазначеної у тексті договору, у більшості випадків є належним та дійсним повідомленням, якщо сторони погодили такий спосіб зв`язку в умовах угоди. Разом з тим, пунктом 8.2 договору від 23.09.2025 №2108 передбачено, що вимога про повернення суми оплаченого, однак не поставленого товару, та сплату штрафу у розмірі 40% від суми повернутої попередньої оплати, направляється засобами поштового зв`язку на адресу продавця (відповідача), зазначену у цьому договорі, при цьому моментом її пред`явлення - є дата такого поштового відправлення.
Враховуючи, що:
обов`язок продавця (відповідача) у разі прострочення поставки товару в строки, визначені у п.6.2 цього договору, не пізніше наступного дня закінчення строків поставки товару повернути покупцю (позивачу) суму оплаченого ним товару, що не поставлений, яка склалася на наступний день після прострочення продавцем поставки оплаченого товару, - прямо передбачений умовами договору (п.8.2);
направлену позивачем на поштову адресу відповідача претензію від 25.11.2025 №1661 з вимогою про усунення причин порушення умов договору та здійснення поставки товару у кількості та якості, передбачених умовами договору, відповідач також залишив без належного реагування чи й задоволення;
документів чи доказів, які б свідчили про домовленості між сторонами щодо наступної пролонгації строку поставки товару (після направлення позивачем на поштову адресу відповідача претензії від 25.11.2025 №1661) чи й вчинення відповідачем, як продавцем, будь-яких дій щодо здійснення поставки товару у строк до 20.03.2026 (дата звернення позивача в суд із позовом, що розглядається), матеріали справи не містять, -
суд дійшов висновку, що станом на час вирішення спору оплачений позивачем товар (насіння соняшнику врожаю 2025 року українського походження в кількості 75,00 тонн) в сумі 1657500,18 грн, не був поставлений та переданий позивачу у повному обсязі, і в той же час сплачені за цей товар кошти в сумі 916270,88 грн знаходяться у відповідача і не повернуті останньому, що спричинило даний спір.
Пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України одним із принципів судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами Господарського процесуального кодексу України:
п.2, 4 ч.2 ст.42. Учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;
ч.1 ст.43. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається; 
ч.1 ст.73. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;
ч.1, 2 ст.74. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Відповідно до Цивільного кодексу України:
ч.2 ст.530. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства;
ч.2 ст.693. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Позовну вимогу про стягнення вартості товару (916270,88 грн) позивач обґрунтовує із посиланням на приписи ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України - як повернення одержаної продавцем суми попередньої оплати за непереданий у встановлений строк товар.
Відповідачем належних доказів поставки товару у повному обсязі чи й інформування позивача про можливість та готовність відвантажити замовлений товар на суму 916270,88 грн - суду не надано.
Оскільки виконання в натурі втратило для позивача інтерес, Суд вважає строк виконання зобов`язання щодо повернення передоплати 916270,88 грн відповідачем таким, що настав. 
Доказів об`єктивної неможливості заперечити вимоги чи провести обумовлений розрахунок відповідачем не подано; вимоги позивача не спростовано в належний спосіб. Станом на день розгляду справи відповідачем доказів погашення заборгованості перед позивачем до суду не подано. 
Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача суми попередньої оплати 916270,88 грн за не переданий у встановлений строк товар підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України позивач вправі вимагати сплати відповідачем заборгованості з урахуванням офіційного індексу інфляції та 3% річних. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем інфляційні та 3% річних за весь період прострочення з 06.10.2025 до 10.03.2026 складають відповідно 23311,44 грн та 11748,35 грн.
Однак Розрахунок позивача за вказаний ним період є неправильним у зв`язку із неправильним визначенням заявником періоду, протягом якого сума попередньої оплати не була повернута. Зокрема, не враховано дати пред`явлення відповідної вимоги (25.11.2025).
Так, відповідно до умов договору купівлі-продажу №2108 від 23.09.2025: у випадку неповернення покупцеві суми попередньої оплати у строки, передбачені цим договором, продавець зобов`язується, окрім штрафних санкцій, передбачених цим договором та чинним законодавством України, сплатити покупцеві також суму попередньої оплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 40% від простроченої суми за період з дати отримання продавцем попередньої оплати до дати повернення суми попередньої оплати (п.8.4); у разі прострочення продавцем поставки товару в строки, визначені у п.6.2 цього договору продавець не пізніше наступного дня закінчення строків поставки товару повертає покупцю суму оплаченого ним товару, що не поставлений, яка склалася на наступний день після прострочення продавцем поставки оплаченого товару, та зобов`язується сплатити покупцеві штраф у розмірі 40% від вартості непоставленого в строк товару протягом 3-х банківських днів з моменту пред`явлення вимоги покупця. /…/ Моментом пред`явлення вимоги покупця є дата поштового відправлення такої вимоги на адресу продавця, зазначену у цьому договорі (п.8.2).
Отже, враховуючи заявлений позивачем період для стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд, стягує їх за період з 29.11.2025 до 10.03.2026 у розмірі 17504,57 грн та 7681,61 грн (відповідно). Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат здійснено судом самостійно за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу "Еліт: Ліга Закон".
В частині стягнення решти сум інфляційних втрат 2806,87 грн та 3% річних 4066,74 грн, - необхідно відмовити з мотивів необгрунтованості, недоведеності та безпідставності.
Відповідно до умов договору позивач має право на стягнення штрафу у розмірі 40% від вартості оплаченого, однак непоставленого в строк товару. Розрахунок позивача на суму 366508,35 грн є правильним і відповідачем не оспорюється. Враховуючи викладене, суд стягує штраф у заявленому позивачем розмірі як одноразова санкція на умовах письмового договору відповідно до вимог ст.ст. 546, 549 ЦК України щодо забезпечення виконання зобов`язання у виді неустойки.
Щодо вимоги про стягнення пені в сумі 120395,48 грн за період з 06.10.2025 до 10.03.2026, застосування якої позивачем мотивовано із посиланням на п.8.3 договору, - остання не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до Цивільного кодексу України:
ч.1, 3 ст.549. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені;
ч.1 ст.627. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За умовами договору сторони дійшли згоди, що (далі - дослівне цитування судом) "п.8.3. У випадку непостачання товару протягом 6 (шести) та більше робочих днів з моменту закінчення строку поставки, покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від даного договору в повному обсязі або частково відносно непоставленої частини товару. При цьому продавець зобов`язується повернути покупцеві вартість непоставленого товару (за наявності попередньої оплати товару) і сплатити штраф у розмірі 30% від вартості непоставленого товару протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту односторонньої відмови покупця від договору. Моментом односторонньої відмови покупця від договору є дата поштового відправлення повідомлення про таку відмову від договору на адресу продавця, зазначену у цьому договорі. - пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від оплаченої покупцем суми товару, що не поставлений, яка склалася на наступний день після прострочення продавцем поставки оплаченого товару за кожен день такого прострочення".
Аналізуючи зазначений пункт договору, суд дійшов висновку, що можливість стягнення з продавця пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від оплаченої покупцем суми товару, що не поставлений, яка склалася на наступний день після прострочення продавцем поставки оплаченого товару за кожен день такого прострочення, передбачена лише у випадку відмови покупця від договору в односторонньому порядку, з належним підтвердженням такої дії.
Відповідно до приписів ч.2-4 ст.214 Цивільного кодексу України особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін.
Відтак, сторона, яка відмовляється від договору в односторонньому порядку, зобов`язана повідомити про це іншу сторону договору. Уніфікована форма повідомлення про відмову від договору відсутня; таке повідомлення складається у довільній формі, разом з тим, воно має містити чітке та зрозуміле зазначення про те, що сторона відмовляється від договору в односторонньому порядку. За загальним правилом відмова від договору здійснюється в тій самій формі, в якій було укладено договір (ч.3 ст.214 Цивільного кодексу України).
Оскільки договір купівлі-продажу від 23.09.2025 №2108 було укладено у простій письмовій формі, то повідомлення про відмову від нього позивач теж мав оформити письмово (зокрема й шляхом надсилання контрагенту листа із повідомленням про те, від якого договору він відмовляється, з якої дати договір потрібно вважати припиненим, обґрунтування причин відмови).
Документів чи доказів, які б свідчили про направлення позивачем на адресу відповідача повідомлення про односторонню відмову від договору - матеріали справи не містять. Враховуючи, що сторони в договірному порядку не погодили можливість стягнення пені у разі прострочення продавцем строків поставки товару без односторонньої відмови від договору, то у суду відсутні правові підстави для її стягнення.
За вказаних обставин, вимога позивача про стягнення пені в розмірі 120395,48 грн не підлягає до задоволення з мотивів її безпідставності, недоведеності та необґрунтованості. 
Відповідно до ст.ст.74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.
Суд зазначає, що сплата заборгованості відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання до суду відзиву чи й доказів проведення розрахунку з позивачем. 
Відповідачем всупереч вимог та приписів ч.1 ст.74, ст.76, 77 ГПК України факту належного виконання зобов`язання перед позивачем не доведено; доводів та документів позивача не спростовано.
За вказаних обставин суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права, передбачений приписами ст.ст.15-16 Цивільного кодексу України, тому позов підлягає до часткового задоволення. Належить примусово стягнути з відповідача на користь позивача 916270,88 грн попередньої оплати за договором купівлі-продажу від 23.09.2025 №2108, 366508,35 грн штрафу, 17504,57 грн інфляційних втрат, 7681,61 грн - 3% річних, а також відшкодування судових витрат. В решті вимог належить відмовити з мотивів безпідставності, недоведеності та необґрунтованості.
Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу статті 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.
Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України): 
- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили - з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);
- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010); 
- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29); 
- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).
Відповідно до п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відтак, належить покласти на відповідача та стягнути на користь позивача 15672,76 грн судового збору. Решту судового збору покласти на позивача та не стягувати. 
Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми понесених ним судових витрат (витрати на правову допомогу) - 10000,00 грн, яка підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
29.11.2024 між Адвокатським бюро "Людмили Ракоїд" (далі - адвокатське бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" (далі - клієнт) укладено договір про надання правової допомоги (далі - договір, а.с.17), за умовами якого: клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та домовленістю сторін, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору (п.1.1); клієнт зобов`язаний сплатити гонорар адвокатського бюро в розмірі та строк, визначені в даному договорі (п.2.4); /…/ розмір гонорару визначається за домовленістю адвокатського бюро та клієнта та сплачується в національній валюті не пізніше 5-ти днів з моменту підписання договору (п.4.1); розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатським бюро позитивного результату, якого бажає клієнт (п.4.2); сума гонорару за даним договором визначається додатково укладеними додатковими угодами до даного договору, які є його невід`ємною частиною (п.4.4); цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2025 (п.3.1); після закінчення строку дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається пролонгованим на таких самих умовах, на такий самий строк. /…/ (п.3.3).
Відповідно до додаткової угоди від 01.12.2025 №7 (а.с.19) до договору про надання правової допомоги від 29.11.2024 сторони домовились доповнити договір про надання правової допомоги від 29.11.2024 пунктом 1.7 наступного змісту: "Клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, а саме: надання консультації, підготовка та подання позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Старт НПК" про стягнення передоплати та штрафних санкцій за порушення умов і строків виконання договору. Сума гонорару за договором про надання правової допомоги від 01.12.2024 та даної додаткової угоди №7 складає: 10000,00 грн - надання консультації, підготовка та подання позовної заяви, участь у судових засіданнях. Гонорар сплачується у безготівковому порядку".
Згідно з детальним розрахунком від 19.03.2026 (а.с.20) Адвокатським бюро "Людмили Ракоїд" на підставі договору про надання правової допомоги від 29.11.2024 надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" наступну правничу допомогу: надання консультації, підготовка та подання позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Старт НПК" про стягнення переплати та штрафних санкцій за порушення умов і строків виконання договору. Сума гонорару - 10000,00 грн. 
Також в матеріалах справи наявні: ордер про надання правничої допомоги від 24.11.2024; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 20.06.2024 серія ЧК №001164, видане Ракоїд Л.В.
Відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України:
ч.1 ст.3. Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
ч.6 ст.12. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";
ч.1 і 2 ст.4. Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом; юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням;
ч.1-4 ст.13. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій;
ст.16. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом;
ч.1 ст.58. Представником у суді може бути адвокат або законний представник;
ч.1, п.1 ч.3 ст.123. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу;
ч.1-3 ст.124. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору; попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи;
ст.126. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; 
ч.4-8 ст.129. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись; якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку; якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми; розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (…);
п.3 ч.1, ч.2-4 ст.244. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати; заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення; суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення; у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. 
Згідно із положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність":
п.4 і 9 ч.1 ст.1. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;
ч.3 ст.4. Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності);
ч.1 ст.26. Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (…);
ст.30. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги; при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час;
Згідно з ч.1, 3 ст.237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства суд прийшов до таких висновків.
Разом із позовною заявою позивачем подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які останній поніс/очікував понести у зв`язку із розглядом справи, відповідно до якого орієнтовний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу становив 10000,00 грн.
Відповідно до Господарського процесуального кодексу України:
ч.4 ст.129. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача;
ч.6 ст.126. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Відповідачем такої заяви до суду не подано.
З огляду на викладене, а також заявлену позивачем ціну позову, перелік, обсяг та зміст наданих адвокатом послуг, а також те, що позовні вимоги у справі задоволено частково, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в сумі 9113,25 грн, пропорційно до задоволених вимог. Їх належить стягнути з відповідача на користь позивача. Решту витрат належить покласти на позивача та не стягувати.
Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
1.1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Старт НПК" (Черкаська область, Золотоніський район, м.Золотоноша, вул.Черкаська,1, оф.3, код ЄДРПОУ 40779938) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" (м.Черкаси, вул.М.Залізняка,138/11, оф.4, код ЄДРПОУ 41395864) 916270,88 грн попередньої оплати за договором купівлі-продажу від 23.09.2025 №2108, 366508,35 грн штрафу, 17504,57 грн інфляційних втрат, 7681,61 грн - 3% річних, 15672,76 грн судового збору та 9113,25 грн витрат на професійну правничу допомогу.
1.2. Наказ видати після набрання рішенням законної сили. 
2. В решті вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.
Повне судове рішення складено і підписано 27.07.2026

Суддя Г.М.Скиба