Справа № 486/2122/25
Провадження № 2/486/491/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2026 року м. Південноукраїнськ
Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Волощук О.О.,
за участю секретаря судового засідання Грабовській А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2025 року ТОВ «Глобал Спліт» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №22035000603952 від 24.02.2023 у розмірі 154376,58 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 24.02.2023 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №22035000603952. Відповідно до кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» (далі УДБО), розміщений на офіційному веб-сайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є кредитний договір, що разом становлять єдиний кредитний договір, банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти (далі кредит) у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. За умовами кредитного договору сума кредиту становить 100000,00 грн; строк кредитування 36 місяців; кінцева дата повернення кредиту: 24.02.2026; цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування Кредиту: з 24.02.2023 по 23.12.2023 - 3% від суми кредиту, з 24.12.2023 по 23.09.2024 – 2,5% від суми кредиту, 24.09.2024 по 23.06.2025 – 1,5% від суми кредиту, з 24.06.2025 по 24.02.2026 – 0,925% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість у розмірі: 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом: 56,0% річних; комісія за надання кредиту: 0,00 грн, сплачується шляхом договірного списання банком з суми кредиту. Умови, визначені в цьому пункті, є істотними умовами договору (п. 1.2 кредитного договору). Згідно з п. 1.3. договору кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта: НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро». З виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок клієнта. 28.05.2025 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено договір факторингу №28/05/25/1, відповідно до якого ТОВ «Глобал Спліт» набуло право нового кредитора (права грошової вимоги) до відповідача за кредитним договором. За доводами позивача, як первісний, так і новий кредитор направили позичальнику (відповідачу) повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором новому кредитору: ТОВ «Глобал Спліт». Також позивач направив відповідачу вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, яка залишилась без задоволення. За доводами позовної заяви, відповідач має заборгованість за кредитним договором станом на 21.10.2025 у розмірі 154376,58 грн., що складається із залишку простроченого кредиту в сумі 96449,56 грн., залишок прострочених відсотків 2,02 грн.; залишок прострочених комісій 57925,00 грн., яку позивач просить стягнути із відповідача його користь.
Ухвалою суду від 25.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
У зв`язку з перебуванням судді з 25.12.2025 по 09.01.2026 у щорічній відпустці, розгляд справи перенесено на 05.02.2026.
У зв`язку з проходженням суддею з 02 по 06.02.2026 підготовки для підвищення кваліфікації, розгляд справи перенесено на 24.02.2026.
Ухвалою суду від 24.02.2026 відкладено підготовче судове засідання на 24.03.2026 за клопотання представника відповідача.
11.03.2026 представник відповідача Цимбал А.Ю. подала до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, а також стягнути з позивача на користь відповідача кошти, витрачені на правничу допомогу адвоката, понесені у зв`язку з розглядом справи в розмірі 18000,00 грн. Обґрунтовуючи це тим, що внесені кошти відповідачем нараховувалися банком не лише на погашення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, а й як плата за інші послуги банку. Зазначає, що згідно наданого позивачем доказів, тіло кредиту складає 96449,56 грн. та відсотки за користування кредитом – 2,02 грн. Але, з виписки порахунку наданому кредитором вбачається, що відповідач сплатив кредит за весь період кредитування на суму 9550,00 грн. Звертає увагу, що недійсними є окремі умови договору №22035000603952 від 24.02.2023 щодо щомісячного нарахування та оплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості (п.п. 1.2, 2.1. договору). Вважає, що сплата позичальником на користь банку винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, є несправедливими та суперечать принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства, а також положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались. Таким чином, просить суд врахувати, що заборгованість за комісією не підлягає стягненню з відповідача, а кошти сплачені на погашення заборгованості за комісією за період кредитування, повинні бути зараховані в оплату суми заборгованості перед кредитором за відсотками та тілом. Додає, що згідно з розрахунку заборгованості наданим позивачем, ним було нараховано комісію за РКО на загальну суму 63925,00 грн., оскільки відповідачем було внесено кошти в розмірі 6000,00 грн., тому заборгованість відповідача за РКО становить 57925,00 грн. Однак, це є неправомірне нарахування, а тому й стягнення за ним в розмірі 6000,00 грн. повинні бути зараховані позивачем в погашення відсотків та тіла кредиту. Також, нібито підтверджуючим документом щодо права відступлення вимоги позивача, є платіжна інструкція, вважає такий доказ неналежним та недостовірним. Надають суду контррозрахунок із правильним нарахуванням відсотків позичальнику за спірним кредитом за весь строк кредитування по 28.05.2025.
19.03.2026 представник позивача ОСОБА_2 надав до суд заперечення щодо витрат на правничу допомогу, в яких вказав, що дана справа про стягнення заборгованості є справою незначної складності та враховуючи те, що представником відповідача складено відзив та заяви по суті є необхідністю. Вважає, що витрати на правову допомогу у розмірі 18000,00 грн. є завищеними. Просить суд відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, у разі задоволення вимог заявника – зменшити їх розмір, у зв`язку з необґрунтовано завищеною та неспівмірною сумою правничої допомоги.
19.03.2026 представник позивача Балашов В.В. подав до суду додаткові пояснення, в яких просить суд позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на обґрунтованість позовних вимог, у тому числі, щодо стягнення комісії. Також, визнати відзив на позов представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 , таким, що поданий з пропущенням процесуального строку та не приймати його до розгляду. 
24.04.2026 від представника відповідача надійшли письмові пояснення в яких просить відмовити в задоволенні позову.
05.05.2026 від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення.
01.07.2026 від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог в якій зазначила про часткову сплату відповідачем заборгованості, яка з урахуванням перерахунку становить 90 451,58 грн., з яких 90449,56 грн. залишок простроченої заборгованості та 2,02 грн. залишок прострочених відсотків. Саме вказану суму просить стягнути з відповідача.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримала.
В судове засідання представник відповідача не з`явилася, належним чином повідомлена про розгляд даної справи,.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 24.02.2023 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22035000603952. Договір підписано особистим підписом відповідача.
Як слідує із умов договору, який складається з публічної частини договору, яким є універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» (надалі також УДБО), що розміщений на офіційному веб-сайті банку: https://creditdnepr.com.ua/, та індивідуальної частини, якою є власне кредитний договір, що разом становлять єдиний кредитний договір, банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за договором у повному обсязі.
Відповідно до п. 1.2 кредитного договору сума кредиту становить 100000,00 грн; строк кредитування 36 місяців; кінцева дата повернення кредиту: 24.02.2026; цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування Кредиту: з 24.02.2023 по 23.12.2023 - 3% від суми кредиту, з 24.12.2023 по 23.09.2024 – 2,5% від суми кредиту, 24.09.2024 по 23.06.2025 – 1,5% від суми кредиту, з 24.06.2025 по 24.02.2026 – 0,925% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість у розмірі: 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом: 56,0% річних. Умови, визначені в цьому пункті договору, є істотними умовами договору.
Згідно з п. 1.3. договору кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта: НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта.
З виписки по особовому рахунку за період з 24.02.2023 по 28.05.2025 /а.с.83-119/ вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, погашав заборгованість за кредитним договором тощо.
Виписка по особовому рахунку містить інформацію про всі операції за рахунком, з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції.
З розрахунку заборгованості /а.с.19-21/ вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором, що відображено в графах, зокрема, «Погашення кредиту», «Погашення %». Станом на 28.05.2025, за наданим позивачем розрахунком, відповідач має заборгованість у розмірі 154376,58 грн., що складається із залишку простроченого кредиту в сумі 96449,56 грн., залишок прострочених відсотків 2,02 грн.; залишок прострочених комісій 57925,00 грн.
28.05.2025 між АТ «Банк Кредит Дніпро» (клієнт) та ТОВ «Глобал Спліт» (фактор) укладено договір факторингу №28/05/25/1 /а.с.11-14/, що скріплений підписами та печатками сторін.
Відповідно до п. 6.1. означеного договору факторингу клієнт передає (відступає) фактору права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, та які входять до портфелю заборгованості.
Згідно із п. 6.2.2 договору факторингу №28/05/25/1 від 28.05.2025 права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності цим договором та підписання акту приймання-передачі прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.
28.05.2025 АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Глобал Спліт» підписали акти прийому-передачі реєстру боржників та прав вимоги за договором факторингу №28/05/25/1 від 28.05.2025 /а.с.44-45/, що скріплені підписами та печатками сторін.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №28/05/25/1 від 28.05.2025 ТОВ «Глобал Спліт» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №22035000603952 від 24.02.2023 в розмірі 154376,58 грн., що складається із залишку простроченого кредиту в сумі 96449,56 грн., залишок прострочених відсотків 2,02 грн.; залишок прострочених комісій 57925,00 грн.
В матеріалах справи містяться докази оплати позивачем первісному кредитору (банку) грошової вимоги згідно договору факторингу №28/05/25/1 від 28.05.2025 /а.с.56/.
02.06.2025 позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором протягом 30 календарних днів з моменту відправки повідомлення. Відповідач на вимогу не відреагував, заборгованість за кредитним договором не сплатив.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із статтею 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України.
За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України.
Отже, відповідач у зв`язку з неналежним виконання взятих на себе обов`язків за договором має заборгованість в загальному розмірі 154 346,58 грн., при цьому в процесі розгляду даної справи відповідач частково погасив заборгованість.
Щодо правового регулювання питання відступлення прав вимоги за кредитним договором на умовах факторингу.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно із статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Згідно із ч. 1, 5 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.
Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частинами 2, 3 ст. 12 ЦПК України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За п. 2, 4, п. 6, п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Зміст спірних правовідносин полягає у виконанні/невиконанні сторонами своїх зобов`язань за кредитним договором. Предметом позову є стягнення заборгованості клієнта (відповідача) внаслідок неповернення суми кредиту та несплати процентів річних.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.
За результатами дослідження фактичних обставин, що мають визначальне значення для розгляду цієї справи, зважаючи на докази, надані на їх підтвердження, а також застосувавши релевантні норми права, суд зазначає та виснує таке.
Судом встановлено, що 24.02.2023 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22035000603952, який відповідач підписав власноручно.
На підставі договору відповідачу ОСОБА_1 відкрито рахунок та перераховано кредит у сумі 100000,00 грн.
Суд дійшов висновку, що при укладенні кредитного договору його сторонами було погоджено усі істотні умови для цього різновиду договору.
Відповідач після відкриття рахунку за умовами укладеного з АТ «Банк Кредит Дніпро» договору здійснив дії щодо проведення його активації.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає обґрунтованими доводи позовної заяви, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти на умовах, передбачених договором, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок, а відповідач фактично отримував електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати кредитні кошти для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідач мав безперервний доступ до власне рахунку.
Відповідач не спростував факт отримання кредитних коштів.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 користувався наданими йому кредитними коштами, сплачував відсотки за користування кредитом, здійснював погашення заборгованості за кредитним договором.
Отже, суд доходить до переконання, що відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якими зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Добровільно відповідач не здійснив розрахунок за кредитним договором у строки, визначені його умовами.
Так як договір факторингу, яким обґрунтовуються позовні вимоги у цій справі, на час вирішення спору є дійсними, у судовому порядку недійсним не визнавався та доказів щодо його нікчемності (невідповідності умов імперативним вимогам законодавства) суду не надавалося, суд вважає, що відповідний договір є дійсним та таким, що регламентує правовідносини, ним визначені.
З огляду на те, що договір факторингу не є нікчемним за законом та не визнаний судом недійсним, позивач на підставі чинного договору набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №22035000603952 від 24.02.2023.
Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №22035000603952 від 24.02.2023.
За доводами позивача, за наслідками не виконання відповідачем умов кредитного договору у нього утворилась заборгованість, 
За результатами розгляду, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, дійшов до переконання, що позов підлягає задоволенню з урахуванням зменшення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №22035000603952 від 24.02.2023 в загальному розмірі 90451,58 грн., з яких: 90449,56 грн. залишку простроченого кредиту, 2,02 грн. залишку прострочених відсотків.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2662,40 грн. судового збору.
Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд - 
УХВАЛИВ:
Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (код ЄДРПОУ 41904846, юридична адреса: 04050, м. Київ, вул.Жилянська, буд.5-Б, оф.5) суму заборгованості за кредитним договором №22035000603952 від 24.02.2023 у розмірі 90451 (дев`яносто тисяч чотириста п`ятдесят одну) гривню 58 (п`ятдесят вісім) копійок, з яких: 90449,56 грн. залишок простроченого кредиту; 2,02 грн. залишок прострочених відсотків.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (код ЄДРПОУ 41904846, юридична адреса: 04050, м. Київ, вул.Жилянська, буд.5-Б, оф.5) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.О. Волощук