ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
30 липня 2026 року | Справа № 280/4691/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач), в якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо обчислення мені, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , розміру пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити мені, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2023, 2024, 2025 роки з дати виникнення такого права, тобто, з 12.01.2026 із урахуванням різниці, що вже була виплачена.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу з 19 серпня 2009 року призначено пенсію за вислугу років, як працівнику закладу охорони здоров`я відповідно до Закону України № 1788-XII. На той час позивач досягла 44-річного віку і працювала в Комунальній установі «Центральна клінічна лікарня №4 Заводського району» міста Запоріжжя, яка в подальшому була перетворена в Комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня №4» Запорізької міської ради. 18 серпня 2009 року позивачку було звільнено з цієї медичної установи за ст. 38 КЗпП України «у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років», а з 02 вересня 2009 року позивачка продовжила працювати у сфері охорони здоров`я в цьому ж медичному і 23 листопада 2025 року досягла пенсійного віку (60 років), встановленого частиною першою статті 26 Закону України № 1058-IV, необхідного для призначення пенсії за віком. Страховий стаж на той час становив 44 роки і 2 місяці 17 днів при визначеному статтею 26 цього Закону 32 річного мінімального страхового стажу для призначення пенсії за віком. 27 листопада 2025 року позивачка звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України в Запорізькій області, де було надано бланк заяви встановленого зразка про призначення/перерахунок пенсії за віком, який було заповнено, підписано та передано в обробку разом з пакетом документів для призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05 грудня 2025 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що титульний аркуш трудової книжки був оформлений з порушенням пункту 2.13 глави 2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 №58, а саме відсутня дата народження. Після приведення роботодавцем моєї трудової книжки у відповідність з Інструкцією №58 позивачка знову звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України в Запорізькій області, де було надано бланк заяви встановленого зразка про призначення/перерахунок пенсії за віком, який було заповнено, підписано та передано в обробку разом з пакетом документів для призначення пенсії за віком. 04 лютого 2026 року в електронний кабінет пенсіонера на сайті Пенсійного фонду України надійшло рішення управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя за №923260146348, з якого стало відомо що з 12 січня 2026 року було проведено переведення з пенсії за вислугу років на пенсію на віком за нормами Закону №1058 з урахуванням стажу та заробітної плати набутих після призначення пенсії за вислугу років із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислену як середній показник за 2014-2016 роки. Вважаючи неправомірним здійснене відповідачем переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та усунення порушень з боку відповідача, 07 квітня 2026 року позивачка звернулася до відповідача із заявою, в якій просила призначити пенсію за віком за нормами Закону №1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за три попередні роки, що передують виходу на пенсію за віком, а саме за 2023-2025 роки та, відповідно, здійснити перерахунок пенсії, обрахованої станом на дату виникнення права на пенсію за віком з нарахуванням різниці. Листом за вих. №22159-20825/І-02/8-0800/26 від 11.05.2026 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2023-2025 роки, з посиланням на норми статті 45 Закону № 1058, які регламентують питання переведення пенсії з одного виду на інший, раніше призначені згідно цього Закону, у зв`язку з чим в мене відсутнє право на призначення пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, оскільки відповідачем було здійснено перевід з одного виду пенсії на іншу. Позивачка вважає таку відмову неправомірною. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 20 травня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення та виклику сторін.
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що 12.01.2026 позивач звернулася із заявою про переведення з пенсії по вислузі років призначеної відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII на пенсію за віком згідно Закону України від 09.07.2003 №1058-IV. У відповідності до Порядку № 22-1 підрозділом, відповідальним за розгляд заяви позивача від 12.01.2026 було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Що підтверджується скриншотом з програми ППВП ПФУ при переході з виду на вид, в графі користувач та час розрахунку зазначено U16001RG010 19.01.2026. Згідно кодів областей Пенсійного фонду України 10 номером значиться ГУ ПФУ в Полтавській області. За результатами розгляду вищевказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області було прийнято рішення про переведення позивача з пенсії по вислузі років на пенсію за віком. У випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 рішення про перерахунок пенсії повинно прийматись органом Пенсійного фонду України з урахуванням положень пп. 4.1, 4.2 Порядку № 22-1, тобто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області. Щодо застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2023-2025 роки зазначено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії . Таким чином, виходячи з норм чинного законодавства України та на підставі вищевикладеного, оскільки позивачу пенсію за вислугу років призначено первинно, у відповідача відсутні правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2023 - 2025 роки при переведенні з одного виду пенсії на інший, оскільки показник середньої заробітної плати по Україні роки застосовуються лише при первинному призначенні пенсій у 2026 році. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відповідачем своєчасно і в повному обсязі не надавалося позивачу належних доказів, що підтверджують його позицію, з приводу вирішення клопотання відповідача про залучення в якості співвідповідача у справі Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, позивач покладається на розсуд суду. Наголошує, що позивач не звертався до пенсійного органу із заявою про переведення з одного виду пенсії, призначеної за Законом №1058-IV, на інший вид пенсії, оскільки до досягнення нею 60-річного віку їй не призначалася пенсія за Законом №1058-IV, а з 19.08.2009 року їй була призначена пенсія за вислугою років відповідно до іншого Закону, а саме - Закону України № 1788-XII від 05 листопада 1991 року «Про пенсійне забезпечення», і з заявою про призначення пенсії за віком за Законом №1058-IV вона вперше звернувся лише після досягнення 60-річного віку, а тому при призначенні пенсії за віком на підставі положень Закону №1058-IV має враховуватись показник із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2023-2025 роки.
Ухвалою суду від 24 червня 2026 року залучено Головне управління Пенсійного фонду в Полтавській області у якості співвідповідача по справі №280/4691/26.
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначенні в частині першій статті 40 Закону, із застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Також зазначено, що ОСОБА_1 на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області як отримувач пенсії не перебуває. Електронна пенсійна справа ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області. ОСОБА_1 звернулася із заявою від 12.01.2026 №208 про перерахунок пенсії-перехід на інший вид пенсії, з вислуги років за віком. Електронні пенсійні справи (ЕПС) опрацьовуються за допомогою технологічного функціоналу централізованої підсистеми “Призначення та виплати пенсії” (ППВП). Заява ОСОБА_1 опрацьовувалася за принципом екстериторіальності в порядку «єдиної черги» спеціалістом ОСОБА_2 (U16001-RG010). За результатами опрацювання заяви було прийнято рішення від 19.01.2026 про переведення на пенсію за віком ОСОБА_1 з 12.01.2026 відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. При переведенні з одного виду пенсії на інший застосувується показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Після відпрацювання заяви доступ до ЕПС ОСОБА_1 спеціалістам Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відсутній. Оскільки ОСОБА_1 з 2009 року є отримувачем пенсії, розрахунок пенсії з 12.01.2026 здійснено із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (п.4.3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV), та проіндексований згідно з вимогами ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV. Вказаний показник становить 8913,83 грн. Підстав для застосування показника середньої заробітної плати за 2023-2025 роки при переведенні у 2026 році з пенсії за вислугу років на пенсію за віком немає, оскільки це суперечить статті 45 Закону №1058-IV. Зважаючи на вищезазначене, Управління діяло в межах правового обов`язку, який визначений для органів Пенсійного фонду України чинними нормативно-правовими актами України у сфері пенсійного забезпечення та вважає вимоги Позивача про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
У відповіді на відзив представник позивача повторно наголосив, що позивач не звертався до пенсійного органу із заявою про переведення з одного виду пенсії, призначеної за Законом №1058-IV, на інший вид пенсії, оскільки до досягнення нею 60-річного віку їй не призначалася пенсія за Законом №1058-IV, а з 19.08.2009 року їй була призначена пенсія за вислугою років відповідно до іншого Закону, а саме - Закону України № 1788-XII від 05 листопада 1991 року «Про пенсійне забезпечення», і з заявою про призначення пенсії за віком за Законом №1058-IV вона вперше звернувся лише після досягнення 60-річного віку, а тому при призначенні пенсії за віком на підставі положень Закону №1058-IV має враховуватись показник із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2023-2025 роки.
Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для рішення у справі, з огляду на наступне.
З матеріалів адміністративної справи судом установлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 19.08.2009 їй було призначено пенсію за вислугу років відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788.
12.01.2026 позивачка звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заяву від 12.01.2026, засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію ГУ ПФУ в Полтавській області.
За результатами опрацювання заяви від 12.01.2026 ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення від 19.01.2026 про переведення на пенсію за віком ОСОБА_1 з 12.01.2026 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яку обраховано із застосуванням середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.
Не погодившись із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо обчислення розміру пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
З матеріалів адміністративної справи встановлено, що первинно позивачу призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Суд зазначає, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі Закон №1058).
Відповідно до ч.1 ст.9 Закон №1058, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з ч.2 ст.40 Закон №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Тобто, за загальним правилом передбаченим частиною 2 статті 40 Закону №1058, при обчисленні заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховується, серед іншого середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Згідно з п.2, 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058 до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію (…) за вислугу років.
Водночас ч.3 ст. 45 Закону №1058 установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч.3 ст.45 Закону №1058 установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058.
Однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2023-2025 роки.
Суд звертає увагу, що позивачу первісно було призначено пенсію за вислугу, відповідно до Закону №1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.
Для призначення пенсії за віком, відповідно до Закону №1058, позивач звернулася вперше 12.01.2026.
Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років…
Статтею 7 Закону №1788, передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Згідно з п.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2023-2025 роки.
Та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років з 01 січня 2004 року здійснюється на підставі Закону №1058 за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено положеннями Закону №1788.
При цьому, статтею 9 Закону №1058 не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Разом з тим, ч.3 ст.45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.
Отже, при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону №1788, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч.3 ст.45 Закону №1058-IV.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд зазначає, що Верховний Суд України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) висловив правову позицію стосовно того, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч.3 ст.45 Закону №1058.
Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області щодо обчислення позивачу пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2023, 2024, 2025 роки є протиправними.
Суд зазначає, що в даному випадку повноваження щодо призначення пенсії позивача були делеговані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області, проте обов`язок виплати пенсії залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства, вимоги позивача, та оскільки подана позивачем заява з документами по суті розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, суд дійшов до висновку, що належним способом захисту, необхідним для поновлення порушеного прав позивача, є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обчислення позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки, та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити позивачу пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2023, 2024, 2025 роки.
Крім того з метою ефективного та повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити позивачу пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2023, 2024, 2025 роки, з 12.01.2026 із урахуванням різниці, що вже була виплачена.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що з урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1064,96грн (оскільки позовну заяву подано до суду в електронній формі) підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області.
Щодо решти суми надмірно сплаченого судового збору в розмірі 266,24 грн, суд зазначає, що питання про повернення цих судових витрат вирішується відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» на підставі відповідного клопотання особи, яка надмірно сплатила судовий збір, проте станом на час розгляду справи таке клопотання від позивача не надходило, тому на теперішній час повернення таких витрат не здійснюється.
Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б, код ЄДРПОУ 20490012), Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області (36000, місто Полтава, вулиця Гоголя, будинок 34, код ЄДРПОУ 13967927) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити з 12.01.2026 ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2023, 2024, 2025 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2023, 2024, 2025 роки, з 12.01.2026 із урахуванням різниці, що вже була виплачена.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова