Справа № 459/1127/26 
Провадження № 2/459/490/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
06 липня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області 
в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.
з участю секретаря судового засідання Фецан Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Шептицький у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ :
23.03.2026 представник позивача звернувся в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 88000 грн та просив вирішити питання судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.04.2025 між ТОВ «Авентус» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 8932982 на суму 40000,00 грн. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів в повному обсязі. Відповідач свого обов`язку не виконала та не повернула наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором.
03.12.2025 між ТОВ «Авентус» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 03122025, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників №Б/Н від 03.12.2025 до Договору Факторингу та Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 03.12.2025 до Договору Факторингу, до позивача перейшло право вимоги до відповідачки.
Відповідно реєстру боржників до Договору факторингу сума боргу ОСОБА_1 перед ТОВ «Юніт Капітал» становить 108000 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 40000грн, заборгованість за відсотками 48000 грн, заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) 20000 грн.
Позивач зазначає, що вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у межах Даного позову не заявляються, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 88000 грн.
Ухвалою від 13.04.2026 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд.
Представник позивача у позовній заяві просив справу розглядати у його відсутності, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідач у судові засідання, призначені на 18.05.2026, 30.06.2026 не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про розгляд даної справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісток), які містяться в матеріалах справи та які повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності відповідач не подавала, про причини неявки не повідомляла. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. 
Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. 
Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомлена про розгляд справи належним чином. 
Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. 
Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку.
Судом встановлено, що 06.04.2025 між ТОВ «Авентус» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 8932982. Згідно з умовами договору встановлено, що сума кредиту (загальний розмір) складає: 40000,00 гривень. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2333,95% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 184000 грн.
Кредитний договір №8932982, паспорт споживчого кредиту та додаток №1 Таблицю обчислення загальної вартості кредиту відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Позивачем надано суду Правила надання коштів у кредит ТОВ «Авентус Україна», які набрали чинності 27.12.2024.
Довідкою від 05.12.2025 Вих.№20251205-1.1 ТОВ «ПЕЙТЕК» підтверджується факт проведення операції грошового переказу в сумі 40000,00 грн від 06.04.2025 року на номер картки НОМЕР_1 .
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Авентус Україна» становить 108000 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту 40000 грн, заборгованість за відсотками 48000 грн, заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) 20000 грн, що підтверджується карткою обліку Договору (розрахунок заборгованості) складеною ТОВ «Авентус».
03.12.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладено Договір факторингу № 03122025. За цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №3, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру боржників по Договору факторингу №03122025 від 03.12.2025 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників клієнта від 03.12.2025.
Згідно з Реєстром боржників до Договору факторингу № 03122025 від 03.12.2025 до позивача перейшло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8932982 від 06.04.2025 в загальній сумі 108000 грн.
ТОВ «Юніт Капітал» направило ОСОБА_1 досудову вимогу №25774828007 від 05.02.2026, якою повідомлено про перехід права вимоги за кредитним договором до ТОВ «Юніт Капітал» та пред`явлено вимогу достроково, у 30-тиденний термін з моменту отримання повідомлення повернути заборгованість у сумі 108000 грн.
Відповідно до Виписки з особового рахунку за кредитним договором № 8932982 від 06.04.2025 встановлено, що ОСОБА_1 набула заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» за Кредитним договором станом на 15.02.2026 в сумі 108000 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту 40000 грн, заборгованість за відсотками 48000 грн, заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) 20000 грн.
У зв`язку із невиконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача 88000 грн заборгованості за кредитним договором. 
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, встановлено, що відповідачка в порушення умов договору про надання споживчого кредиту № 8932982 від 06.04.2025 та в порушення ст.526 ЦК України, не виконала свої зобов`язання перед позивачем з повернення Кредиту, позовні вимоги позивача необхідно задовольнити в повному обсязі. А тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 8932982 від 06.04.2025 в сумі 88000 грн, яка складається з: 40000 грн - заборгованості за тілом кредиту; 48000 грн - заборгованості за відсотками.
Також, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, було надано до суду копі таких документів: договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026 укладеного між Адвокатським Бюро «Тимошенко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал», додаткової угоди № 25771508007 до договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026, акту прийому-передачі наданих послуг за Договором договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026 від 15.02.2026, свідоцтва адвоката про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреності адвоката.
Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, результатом розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в сумі 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (ЄДРПОУ 43541163, бульвар Л. Українки, 34, офіс 333, м. Київ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 8932982 від 06.04.2025 в сумі 88000 грн, яка складається з: 40000 грн - заборгованості за тілом кредиту; 48000 грн - заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 06.07.2026. 

Суддя: М. Д. Новосад