П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/4973/25-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К.
Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П. 
20 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Полотнянка Ю.П. 
суддів: Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій област про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 07.08.2025 № 241670040226 про відмову у призначенні йому пенсії за віком;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити та виплачувати йому пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 30.07.2025.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.03.2026 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 07.08.2025 № 241670040226 про відмову в призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.07.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 
30.07.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Вказана заява за принципом екстериторіальності спрямовано для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.
За наслідками розгляду заяви про призначення пенсії, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області 07.08.2025 № 241670040226 відмовлено позивачу в призначені пенсії за віком, оскільки відсутній необхідний страховий стаж визначений ч. 1 ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (а.с. 77).
Із змісту рішення видно, що згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, військовий квиток, диплом про навчання, довідки про стаж роботи, формуляр за роботу в Іспанії, дані персоніфікованого обліку) страховий стаж позивача складає 30 років 11 місяців 11 днів (в тому числі 14 років 01 місяць 07 днів робота в Іспанії, 16 років 10 місяців 04 дні робота в Україні). До страхового стажу зараховано всі періоди згідно наданих документів.
Вважаючи рішення про відмову у призначені пенсії за віком протиправним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком прийнято пенсійним органом без урахування всіх обставин по справі, що мають значення для його прийняття та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані оскаржувані рішення.
Стосовно вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити та виплачувати йому пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 30.07.2025, то суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача буде, окрім визнання протиправним та скасування вказаного рішення, і зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, як орган який приймав рішення про відмову у призначенні пенсії, повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-VI починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (ч. 4 ст. 26 Закону № 1058-VI).
Як вбачається із оскаржуваного рішення, позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком, оскільки відсутній необхідний страховий стаж визначений ч. 1 ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Із змісту рішення видно, що згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, військовий квиток, диплом про навчання, довідки про стаж роботи, формуляр за роботу в Іспанії, дані персоніфікованого обліку) страховий стаж позивача складає 30 років 11 місяців 11 днів (в тому числі 14 років 01 місяць 07 днів робота в Іспанії, 16 років 10 місяців 04 дні робота в Україні). До страхового стажу зараховано всі періоди згідно наданих документів.
Так, 07.10.1996 між Україною і Королівством Іспанія укладено Угоду про соціальне забезпечення громадян, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Угоди між Україною і Королівством Іспанія про соціальне забезпечення громадян" від 17.12.1997 № 741/97-ВР (далі - Угода).
Відповідно до ст. 5 Угоди, кожна з Договірних Сторін виплачуватиме заінтересованим особам, які проживають на території іншої Договірної Сторони, передбачену допомогу відповідно до свого законодавства, якщо цією Угодою не передбачено інше.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 10 Угоди, працівник, який постійно або тимчасово підпадав під дію законодавства тієї чи іншої Договірної Сторони, матиме право на допомогу, яка регулюється цією главою на таких умовах: компетентні органи кожної Договірної Сторони визначають право на допомогу та обчислюють її, враховуючи тільки трудовий чи страховий стаж, який був набутий під час поширення на працівника дії законодавства цієї Сторони; так само Компетентні органи кожної Договірної Сторони визначають право на допомогу, додаючи до свого трудового чи страхового стажу трудовий чи страховий стаж, набутий згідно із законодавством іншої Договірної Сторони.
На виконання ст. 21 Угоди, Міністерством праці та соціальної політики України і Міністерством праці та соціальних питань Королівства Іспанія 17.01.2001 було укладено Адміністративний договір про порядок застосування Угоди між Україною та Королівством Іспанія про соціальне забезпечення громадян (далі - Адміністративний договір).
Відповідно до ч. 4 ст. 5 Адміністративного договору коли у клопотанні про призначення пенсії, що подається згідно з пунктом 1 цієї статті, зазначається трудовий чи страховий стаж, що підпадає під законодавство однієї з Договірних Сторін, а клопотання подається до Компетентного органу іншої Договірної Сторони, ця остання сторона надсилає клопотання і подані документи до Органу координації іншої Договірної Сторони, зазначивши дату подання клопотання.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 6 Адміністративного договору Компетентний орган однієї Договірної Сторони, який прийняв документи для відкриття справи, заповнює титульний формуляр згідно з встановленим зразком і без затримок надсилає два примірники до Органу координації іншої Договірної Сторони.
Титульні формуляри доповнюються документами, які підтверджують дані, наведені у них.
Після отримання формуляра Компетентний орган однієї Договірної Сторони повертає Компетентному органу іншої Договірної Сторони один примірник формуляра, де повинно бути вказано трудовий чи страховий стаж, набутий відповідно до її законодавства, і розмір допомоги, призначеної зацікавленій особі.
Таким чином, законодавством передбачена можливість зарахування до страхового стажу періоду роботи на території Королівства Іспанія за умови відповідного документального підтвердження.
У цей же час, у відповідності до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-VI страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Поміж іншого, суд вважає за необхідне відмітити, що у відповідності до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Суд наголошує, що при зверненні із заявою щодо призначення пенсії позивачем було надано до органу пенсійного органу, серед іншого, наступні документи: формуляр E/UCR-3, з перекладом та нотаріально завірений; довідку про трудовий стаж-роботу від 07.07.2025, видану Міністерством інтеграції, соціального забезпечення та міграції Королівства Іспанія (а.с. 13 - 15, 16 – 21, 53 на звороті – 55, 61 на звороті - 65).
За правилами ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-VI призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1).
Відповідно до п.2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема:
1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення).
4) документи про місце проживання (реєстрації) особи.
5) документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Як зазначалося вище, що при зверненні із заявою щодо призначення пенсії позивачем було надано до органу пенсійного органу, серед іншого, наступні документи: формуляр E/UCR-3, з перекладом та нотаріально засвідчений; довідку про трудовий стаж-роботу від 07.07.2025, видану Міністерством інтеграції, соціального забезпечення та міграції Королівства Іспанія (а.с. 13 - 15, 16 – 21, 53 на звороті – 55, 61 на звороті - 65).
Згідно довідки про трудовий стаж-роботу від 07.07.2025, виданої Міністерством інтеграції, соціального забезпечення та міграції Королівства Іспанія, позивач знаходився на обліку у системі соціального забезпечення протягом 6368 днів (17 років 5 місяців 8 днів)
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що трудовий стаж здобутий позивачем на території Королівства Іспанія, який складає 17 років 05 місяців 08 днів, має бути врахований до трудового стажу позивача, оскільки зазначений період роботи підтверджується довідкою про трудовий стаж, від 07.07.2025, яка видана Міністерством інтеграції, соціального забезпечення та міграції Королівства Іспанія, формуляром E/UCR-3, копія яких міститься у матеріалах справи.
Крім того, суд вірно звернув увагу, що Верховний Суд у справі від 20.09.2022 №640/12141/20 сформував правовий висновок щодо застосування Угоди між Україною і Королівством Іспанія про соціальне забезпечення громадян, відповідно до якого, право на пенсію визначається виходячи із сумарного страхового стажу, набутого на території обох держав, і кожна держава призначає та виплачує пенсію за страховий стаж, набутий на своїй території. При призначенні пенсії в Україні страховий стаж, набутий на території Іспанії, може бути врахований лише для визначення права на пенсію і не впливає на її розмір.
Так, під час розгляду справи по суті апелянтом не наведено обґрунтованих доводів та не надано належних доказів щодо недостовірності інформації, наведеної у довідці про трудовий стаж від 07.07.2025, яка видана Міністерством інтеграції, соціального забезпечення та міграції Королівства Іспанія, стосовно стажу роботи позивача на території Королівства Іспанія.
За таких обставин, суд вважає, що оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком прийнято пенсійним органом без урахування всіх обставин по справі, що мають значення для його прийняття та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані оскаржувані рішення.
Як наслідок, порушене право позивача належним чином відновлене у спосіб визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 07.08.2025 №241670040226 про відмову в призначенні пенсі, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.07.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 		Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.