ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року | Справа №160/35751/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луговської Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВІЛОН-КР» про стягнення пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, 
УСТАНОВИВ:
Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі - позивач) через представника звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВІЛОН-КР» (далі – ТОВ «АКВІЛОН-КР», відповідач) на користь держави в особі позивача пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4’ 237,60грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сума заборгованості зі сплати адміністративно-господарських санкцій за 2023 рік за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю на загальну суму 19’ 868,07грн. була сплачена з простроченням у кількості 430 днів, а тому, за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю на суму 4’ 237,60грн., яка підлягає стягненню на користь держави в особі позивача.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та після усунення позивачем недоліків прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Зазначена ухвала доставлена відповідачу до електронного кабінету, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка долучена до матеріалів справи. 
В ухвалі суду відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Відповідач правом на подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та доказів по справі не скористався.
Відповідно до ч.2 ст.175, ч.8 ст.262 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, та оцінивши їх у сукупності, при розгляді справи суд виходить з наступного.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 року у справі №160/14188/24 адміністративний позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю задоволено, стягнуто з ТОВ «АКВІЛОН-КР» на користь держави в особі позивача суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік у розмірі 19’ 868,07грн.
Сума коштів для погашення заборгованості надійшла на реєстраційний рахунок позивача частинами: 11.06.2025, 17.06.2025 та 19.06.2025, що підтверджується копіями виписок по рахунку, які долучені до матеріалів справи.
Враховуючи те, що сума адміністративно-господарських санкцій була сплачена з простроченням у кількості 430 днів, відповідно до Розрахунку суми пені за ТОВ «АКВІЛОН-КР» обліковується заборгованість зі сплати пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю на суму 4’ 237,60грн., яка підлягає стягненню на користь держави в особі позивача, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон №875-ХІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Приписами ст.19 Закону №875-ХІІ встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Згідно з ч.1,2 ст.20 Закону №875-XII, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Аналогічне положення закріплено в пункті 4 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року №70.
Механізм нарахування пені підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, які використовують найману працю, за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, передбачених Законом №875-XII, визначений Порядком нарахування пені та її сплати, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15 травня 2007 року №223(далі - Порядок №223)
Так, пунктом 3.4 Порядку №233 передбачено, що нарахування пені як роботодавцем, так і органом контролю здійснюється з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день сплати включно (тобто з 16 квітня наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу).
Судом встановлено, що обов`язок сплатити адміністративно-господарські санкції виник у відповідача на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 року у справі №160/14188/24.
З матеріалів справи вбачається, що сума коштів для погашення заборгованості надійшла на реєстраційний рахунок позивача частинами: 11.06.2025, 17.06.2025 та 19.06.2025.
Відповідно до п. 3.6 Порядку №223 нарахування пені здійснюється на дату фактичного погашення суми боргу (частини боргу) за кожний календарний день прострочення платежу. При частковому погашенні боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку боргу.
У поданій позовній заяві за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів до відповідної судової інстанції відділення Фонду розраховує суму пені на дату її подання (п. 3.7 Порядку №223).
При цьому, згідно приписів п.3.8 вказаного Порядку, пеня сплачується роботодавцями за рахунок прибутку, що залишається після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів). У разі відсутності коштів стягнення пені може бути звернено на майно роботодавця в порядку, передбаченому ч.5 ст.20 Закону №875-XII.
Виходячи з наведеного, суд зазначає, що позивачем обґрунтовано розраховано відповідачу суму пені у зв`язку з порушенням вимог ст.18-20 Закону №875-XII.
За положеннями частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до ТОВ «АКВІЛОН-КР» про стягнення пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, у зв`язку з чим судові витрати суб`єкта владних повноважень по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 257, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВІЛОН-КР» про стягнення пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВІЛОН-КР» (50086, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Ярослава Мудрого, буд.85, кв.6, код ЄДРПОУ 42423572) на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (49000, м.Дніпро, вул.Старокозацька, 52, код ЄДРПОУ 25005978) пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4’ 237(чотири тисячі двісті тридцять сім)грн.60коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В. Луговська