ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 липня 2026 року 	Справа № 280/3676/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
21 квітня 2026 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №143750004901 від 21.11.2025 про відмову в призначенні пенсії;
зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.01.1986: період навчання в середньому СПТУ №14 смт.В-Новосілка Донецької області з 01.09.1980 по 22.07.1983; період проходження військової служби з 11.11.1983 по 11.11.1985; періоди роботи з 15.01.1986 по 08.04.1987 в Мар`їнському міжрайонному виробничому управлінні газового господарства; з 13.04.1992 по 04.08.1992 в Шахтобудівельному управлінні №2 треста «Донецькшахтобуд»; з 28.03.1994 по 23.05.1994 в Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Маковский»; з 17.07.1996 по 01.11.1999 в Великоновосілківському племпідприєстві (в подальшому реорганізоване у Відкрите акціонерне товариства «Великоновосілківське підприємство по племенній справі у тваринництві»); період одержання допомоги по безробіттю у Великоновосілківському районному центрі зайнятості з 23.02.2000 по 16.02.2001;
зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 17.11.2025 про призначення пенсії.
Ухвалою суду від 27.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що йому було протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком з посиланням на те, що він не має необхідної кількості страхового стажу. Позивач зазначає, що органом ПФУ було протиправно відмовлено у зарахуванні до його страхового стажу періодів навчання в середньому СПТУ №14 смт.В-Новосілка Донецької області з 01.09.1980 по 22.07.1983; період проходження військової служби з 11.11.1983 по 11.11.1985; періоди роботи з 15.01.1986 по 08.04.1987 в Мар`їнському міжрайонному виробничому управлінні газового господарства; з 13.04.1992 по 04.08.1992 в Шахтобудівельному управлінні №2 треста «Донецькшахтобуд»; з 28.03.1994 по 23.05.1994 в Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Маковский»; з 17.07.1996 по 01.11.1999 в Великоновосілківському племпідприєстві (в подальшому реорганізоване у Відкрите акціонерне товариства «Великоновосілківське підприємство по племенній справі у тваринництві»); період одержання допомоги по безробіттю у Великоновосілківському районному центрі зайнятості з 23.02.2000 по 16.02.2001. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено про те, що позивачу правомірно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів, оскільки документи містять розбіжності та виправлення, які перешкоджають врахуванню таких періодів до страхового стажу. Також, представник відповідача вказував на те, що оскільки позивач не має необхідної кількості страхового стажу, то позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 17.11.2025 звернувся до територіальних органів ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 21.11.2025 №143750004901 позивачу відмолено у призначення пенсії у зв`язку із недостатністю необхідної кількості страхового стажу. 
Позивач, не погодившись з правомірністю відмови у призначенні пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком відповідач вказав на те, що його страховий стаж становить 6 років 3 місяці та 22 дні, що є недостатнім для призначення пенсії (необхідний стаж 31 рік).
Суд зазначає, що згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, чинним законодавством передбачено підтвердження трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у разі коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
Судом встановлено, що позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу період навчання згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.01.1986, з 01.09.1980 по 22.07.1983, оскільки відсутня дата видачі диплому.
Суд зазначає, що такі обставини не можуть бути підставою для не зарахування до страхового стажу період з 01.09.1980 по 22.07.1983, оскільки навчання позивача підтверджується відомостями трудової книжки НОМЕР_1 , а також дипломом № НОМЕР_2 .
За таких обставин, у відповідача не було підстав відмовляти позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 22.07.1983.
Також, судом встановлено, що позивачу було відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду військової служби з 11.11.1983 по 11.11.1985, оскільки відсутня дата видачі військового квитка.
Суд зазначає, що відповідно до відомостей з трудової книжки НОМЕР_1 встановлено, що позивач проходив службу в Радянській Армії у період з 11.11.1983 по 11.11.1985. 
Зазначені обставини підтверджуються також відомостями з військового квитка НОМЕР_3 .
В свою чергу, відсутність у трудовій книжці дати видачі військового квитка жодним чином не спростовує факту проходження позивачем військової служби та не може бути підставою для не зарахування такого період до страхового стажу.
Також, під час розгляду справи судом встановлено, що періоди роботи з 15.01.1986 по 08.04.1987, з 13.04.1992 по 04.08.1992, з 28.03.1994 по 23.05.1994, з 17.07.1996 по 01.11.1999 не були зараховані до страхового стажу позивача у зв`язку із наступним:
період роботи з 15.01.1986 по 08.04.1987 не був врахований, оскільки в наказі про прийняття має місце виправлення;
період з 13.04.1992 по 04.08.1992, оскільки в наказі про прийняття має місце виправлення, а наказ про звільнення дописано іншим кольором чорнил;
період з 28.03.1994 по 23.05.1994, оскільки має виправлення в наказі про звільнення;
період 17.07.1996 по 01.11.1999, оскільки відсутній рік наказу про прийняття.
Суд зазначає, що такі недоліки у оформленні трудової книжки позивача не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів до страхового стажу, оскільки обов`язок належного ведення трудової книжки покладено на роботодавця.
Працівник не може нести відповідальність за порушення порядку ведення його трудової книжки та бути з зазначеної причини позбавлений конституційного права на соціальне забезпечення.
Також, суд вважає за необхідне вказати на те, що недоліки у оформленні трудової книжки є формальними та такими, що жодним чином не перешкоджають можливості перевірити та підтвердити факти зайнятості позивача протягом спірних періодів.
З тих самих підстав суд вважає помилковими доводи відповідача про неможливість зарахування до страхового стажу позивача періоду одержання допомоги по безробіттю з 23.02.2000 по 16.02.2001, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.01.1986, оскільки відсутній номер наказу про припинення виплати.
Суд зазначає, що період одержання допомоги по безробіттю з 23.02.2000 по 16.02.2001, трудова книжка НОМЕР_1 містить інформацію про періоди отримання допомоги по безробіттю, підписи уповноваженої особи, яка внесла запис, печатку, тощо.
За таких обставин, лише відсутність номеру наказу не може бути обґрунтованою підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу спірного періоду.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем прийнято протиправне рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б, код ЄДРПОУ 20490012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №143750004901 від 21.11.2025 про відмову в призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.01.1986: період навчання в середньому СПТУ №14 смт.В-Новосілка Донецької області з 01.09.1980 по 22.07.1983; період проходження військової служби з 11.11.1983 по 11.11.1985; періоди роботи з 15.01.1986 по 08.04.1987 в Мар`їнському міжрайонному виробничому управлінні газового господарства; з 13.04.1992 по 04.08.1992 в Шахтобудівельному управлінні №2 треста «Донецькшахтобуд»; з 28.03.1994 по 23.05.1994 в Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Маковский»; з 17.07.1996 по 01.11.1999 в Великоновосілківському племпідприєстві (в подальшому реорганізоване у Відкрите акціонерне товариства «Великоновосілківське підприємство по племенній справі у тваринництві»); період одержання допомоги по безробіттю у Великоновосілківському районному центрі зайнятості з 23.02.2000 по 16.02.2001, а також зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.11.2025 про призначення пенсії.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова