Справа №592/10869/26
Провадження №2/592/3174/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 вересня 2026 року         м.Суми 

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Катрич О.М., за участю секретаря судового засідання Дядечко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом представника позивача Усенка Михайла Ігоровича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, та вимоги мотивує тим, що 17.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» був укладений договір про надання споживчого кредиту №3686596, згідно з умовами якого відповідач отримав 6000 грн, зі сплатою процентів: знижена процентна ставка у розмірі 1,805% за кожен день користування, яка застосовується у межах строку кредитування (надання позики), що становить 30 днів та стандартну проценту ставку у розмірі 1,9% за кожен день користування, що застосовується у разі невиконання відповідачем умов для застосування зниженої ставки, а також у межах нового строку у разі пролонгації, автопролонгації та у період прострочення. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. 21.09.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит – Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-21092021. Сума заборгованості ОСОБА_1 становить 19680 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 6000 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків – 13680 грн. У зв`язку з чим, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на їхню користь заборгованість за кредитним договором №3686596 від 17.02.2021 в сумі 19680 грн. та 2662,40 грн. судового збору та 8000 грн витрат на правову допомогу.
Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» - адвокат Усенко М.І. надав суду клопотання в якому просив розгляд справи здійснювати за відсутністю представника позивача.
Відповідач  ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов не надав.
Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що між 17.02.2021 ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 3686596, відповідно до умов якого: сума кредиту (загальний розмір) складає 6000 грн., тип кредиту - кредит (п. 1.3); строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору (п. 1.4) (а.с.15-16).
Згідно з п.п. 1.7.1, 1.7.2 п.1.7 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 658,83% річних, за стандартною ставкою 693,50 % річних.
Положеннями п.п. 1.8.1, 1.8.2 п.1.8 договору встановлено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 9249 грн., за стандартною ставкою 9420 грн.
Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.
Положеннями п. 6.1 договору передбачено, що сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку визначеного в п.п. 6.1.1 Договору.
З довідки про ідентифікацію вбачається, що договір зі сторони клієнта було підписано електронним підписом, створеним шляхом використання клієнтом одноразового ідентифікатора, який сформовано автоматично на стороні товариства та направлено клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІКС товариства, зазначений у договорі. Одноразовий ідентифікатор С836327 (а.с. 17 зворот).
Крім того, між сторонами було підписано паспорт споживчого кредиту та графік платежів (а.с. 14, 16 зворот.).
Листом від 18.05.2026 №23203 ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» повідомило ТОВ «Авентус Україна», що відповідно до договору від №087/20-П від 08.07.2020 було здійснено успішний переказ коштів 17.02.2021 у сумі 6000 грн., номер картки № НОМЕР_1 , № транзакції 913314287 (а.с. 17 зворот).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором від 17.02.2021 № 3686596 ОСОБА_1 має 19680 грн. заборгованості за вказаним договором, яка складається з основного боргу - 6000 грн., проценти за стандартною ставкою - 13680 грн. (а.с. 18-20).
21.09.2021 між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-21092021, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні первісному кредиторові права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників (а.с. 20 зворот - 22).
Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-21092021 від 21.09.2021, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3686596 від 17.02.2021 у розмірі 19680 грн. (а.с. 22 зворот).
Згідно із частиною 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Особливості укладення кредитного договору в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо у зобов`язанні установлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
При вирішенні спору судом враховується, що відповідач отримав кредитні кошти, був повідомлений про умови, правила та відсотки банку, однак належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що створило заборгованість.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України)
Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача, що, на підставі ст. 599 та ч. 1 ст. 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості. При цьому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти.
Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №202/4494/16.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 з приводу застосування приписів статті 1048 ЦК України в разі неправомірного, незаконного користування боржником грошовими коштами через прострочення виконання грошового зобов`язання, суд вказав на таке.
Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
У постановах Великої Палати Верховного Суду неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання за ч. 1 ст. 1050 ЦК України, застосуванню в таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.
Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Судом встановлено, що відповідно до п. 1.4 договору про надання споживчого кредиту від 17.02.2021 №3686596 строк кредиту становить 30 днів.
Відповідно до п.п. 4.1-4.3 строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену у п. 1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження в порядку, визначеному п.п. 4.2 (пп.4.2.1-4.2.4) договору. Споживач, у випадку, якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн може ініціювати продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.2.2 договору. Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем.
Станом на 19.03.2021, тобто на дату повернення кредиту, ОСОБА_1 жодних платежів не здійснював, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Тобто в даній справі відсутні правові підстави для нарахування та стягнення відсотків після закінчення строку користування кредитом, а саме: після 19.03.2021.
З матеріалів справи вбачається, що за 30 днів користування кредитом ОСОБА_1 повинен був заплатити 3420 грн. відсотків, а тому сума заборгованості за відсотками становить 3420 грн.
Такі умови нарахування відсотків суд вважає справедливими та законними з огляду на наступні мотиви. Відсоткова ставка становить 1,9% на день. Це повністю відповідає статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка діяла на час укладення кредитного договору. 
Отже, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №3686596 від 17.02.2021 в розмірі 9420 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 6000 грн., заборгованість за відсотками – 3420 грн. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Отже, враховуючи, що позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1274 грн. 38 коп. (9420 грн * 2662,40 грн / 19680 грн).
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 укладеного між ТОВ «ФК «Кредит – Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с.24 зворот); Акту № 3118 наданих послуг від 08.06.2026 та Детального опису наданих послуг до Акту № 3118 від 08.06.2026 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №3686596 становлять 8000 грн. (а.с. 25)
Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розгляд справи без участі сторін на підставі заяви представника позивача та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу з у рахуванням пропорційності до розміру позовних вимог, у сумі 3000 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.
Керуючись ст. ст. 526, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 76-83, 141, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги представника позивача Усенка Михайла Ігоровича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» суму заборгованості за кредитним договором №3686596 від 17.02.2021 в розмірі 9420 грн.

В іншій частині позовних вимог – відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» судовий збір у сумі 1274 грн. 38 коп. та 3000 грн витрат на правову допомогу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал», м. Львів, вул. Смаль – Стоцького, 1, 28 корпус, ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач:  ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.  

Суддя         Ольга КАТРИЧ