Справа № 464/8819/25
пр.№ 1-кп/464/416/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2026 Сихівський районний суд м.Львова
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря судового засідання  ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження № 42025142080000112 від 26.11.2025 з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, 
при участі сторін кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим з постановою Галицького районного суду м.Львова від 04.06.2025 справа №461/2677/25 провадження №3/461/1100/25 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., котрий останній сплатив, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, діючи умисно, всупереч вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, маючи реальну можливість виконати вказане рішення, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма юридичними і фізичними особами на всій території України, неодноразово продовжував після цього керувати транспортними засобами, порушуючи правила дорожнього руху України, за наступних обставинах.
Так, ОСОБА_3 19 серпня 2025 року о 03 годині 00 хвилин достовірно знаючи про наявність вищевказаної постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, яка набрала законної сили та будучи ознайомленим з нею, керував автомобілем марки «Audi E-tron GT» реєстраційний номер НОМЕР_1 на проспекті Червоної Калини, 34 у м.Львові в стані алкогольного сп`яніння, в подальшому був зупинений працівниками поліції, які виявили порушення правил дорожнього руху України ОСОБА_3 , за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП, про що працівниками поліції 19.08.2025 було складено відповідний адміністративний протокол. Зокрема, за вказане правопорушення передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, ОСОБА_3 , було визнано винним постановою Сихівського районного суду м.Львова від 31.10.2025 року (справа №464/6060/25 провадження №3/464/2043/2025) та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу, котрий останній сплатив 15.12.2025 року.
Крім того, ОСОБА_3 02 вересня 2025 року о 03 годині 12 хвилин, продовжуючи протиправну поведінку, будучи належним чином ознайомленим з постановою Галицького районного суду м. Львова від 04.06.2025 справа №461/2677/25 провадження №3/461/1100/25, будучи зобов`язаним та маючи можливість її виконати, усвідомлюючи те, що він позбавлений права керувати транспортним засобом, діючи умисно, всупереч вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, керував автомобілем марки «Audi E-tron GT» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Луганська, 2 у м.Львові, в подальшому був зупинений працівниками поліції, які виявили порушення правил дорожнього руху України ОСОБА_3 , за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, про що працівниками поліції 02.09.2025 було складено відповідну адміністративну постанову та протокол. Зокрема, за правопорушення передбачені ч. 5 ст. 126 КУпАП, ч.2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_3 , було визнано винним постановою Сихівського районного суду м. Львова від 01.12.2025 (справа №464/6396/25 провадження №3/464/2190/25) та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, який на даний час не оплачений. 
Крім того, ОСОБА_3 28 грудня 2025 року о 08 годині 53 хвилин, продовжуючи протиправну поведінку, будучи належним чином ознайомленим з постановами суду, а саме: постановою Галицького районного суду м. Львова від 04.06.2025 (справа №461/2677/25 провадження №3/461/1100/25), постановою Сихівського районного суду м.Львова від 31.10.2025 року (справа №464/6060/25 провадження №3/464/2043/2025), постановою Сихівського районного суду м. Львова від 01.12.2025 (справа №464/6396/25 провадження №3/464/2190/25) будучи зобов`язаним та маючи можливість їх виконати, усвідомлюючи те, що він позбавлений права керувати транспортним засобом, діючи умисно, всупереч вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, надалі керував автомобілем марки «BMW» реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Стрийська, 105 у м. Львові, де був зупинений працівниками поліції, які виявили порушення ним правил дорожнього руху України, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст.126, ст. 130 КУпАП, в ході чого працівниками УПП було вирішено здійснити виклик на лінію 102 для подальшого скерування СОГ на місце події. Виїздом СОГ в ході опрацювання даного повідомлення дана подія долучена до матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42025142080000112 від 26.11.2025 року по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.
Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_3 достовірно знаючи про набрання законної сили судових рішень, якими його було позбавлено права керування транспортними засобами, умисно, з повним ігноруванням вимог закону та демонструючи явну зневагу до встановленого правопорядку, керував транспортним засобом. Його дії свідчать про систематичне та свідоме порушення встановленої судом заборони, що підтверджує наявність сталого умислу на невиконання судових рішень, які набрали законної сили. Це проявилося у невиконанні покладених на нього обов`язків, а саме — керуванні транспортним засобом, будучи позбавленим такого права.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у фабулі обвинувачення. Додатково показав, що 28-29 грудня 2025 року був мобілізований, однак його незадовільний стан здоров`я при мобілізації не врахувався, для підтвердження незадовільного стану здоров`я, був вимушений самовільно залишити військову частину. Окремо зазначив, що переніс закриту черепно-мозкову травму, як наслідок виникла пухлина головного мозку. З 20.04.2026 по 01.06.2026 в даному кримінальному провадженні перебував у розшуку так як проходив лікування у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону. На даний час проходить курс реабілітації після чого повернеться у ВЧ НОМЕР_3 ддя продовження військової служби. З березня 2023 року звільнений з роботи, а тому твердження прокурора про можливість сплати штрафу та безкарність не відповідають дійсності. Крім того на його утриманні знаходиться неповнолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та двоє батьків пенсіонерів. У вчиненому щиро розкаюється, визнав свої помилки і бачить своє майбутнє у військові частині.
Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчинені кримінального правопорушення, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного кримінального правопорушення.
Суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчиненні інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.
Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.382 КК України, як умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили є вірною.
При призначанні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, раніше не судимий, військовослужбовець, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , незадовільний стан здоров`я, на обліку у Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері та у КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр провенції та терапії узалежнень» не перебуває, останній неодноразово притягався до адміністративної відповідальності.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, судом не встановлено, оскільки суд не визнає каяття обвинуваченого ОСОБА_3 щирим та вважає таким, що спрямоване на пом`якшення покарання.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні ОСОБА_3 виду і міри покарання суд керується загальними засадами призначення покарання.
Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Між тим, суд, приймаючи до уваги наведене, ставлення обвинуваченого до вчиненого, стан його здоров`я, проходження військової служби під час дії військового стану, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 ст.75 КК України і звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших кримінальних правопорушень із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Питання речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані із залученням експертів відсутні. 
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. 
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.
Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч.4 ст.76 КК України нагляд за  ОСОБА_3 , як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини НОМЕР_3 , у разі зміни місця служби – на командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби – контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.
Речові докази: 
Оптичні DVD-R диски – залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівської апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя