Справа № 716/1140/26 
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.09.2026 місто Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Вайновської О.Є.,
секретаря судового засідання Гандзюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
29.06.2026 року позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0952165697 від 24.09.2019 року, за яким відповідачка отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом до 20000,00 грн строком на 36 місяців, №3498950 від 07.10.2021, за яким відповідачка отримала кредит 1000,00 грн на 1 рік, №101244857 від 30.09.2021, за яким відповідачка отримала кредит в розмірі 1600,00 грн на строк 60 днів, №4190621 від 14.10.2021, за яким остання отримала кредит в сумі 1000,00 грн на 15 днів, на умовах повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом.
В обґрунтування позову посилалося на те, що у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань у ОСОБА_1 перед первісним кредитором виникла заборгованість за договором  №0952165697 від 24.09.2019 року в розмірі 97483,50 грн, за договором №79877341 від 12.04.2024 року в розмірі 14109,91 грн.
Відповідно до договорів факторингу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло прав вимоги до ОСОБА_2 за вищевказаними кредитними договорами, а отже просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором №05407-06/2024 від 04.06.2024 року в розмірі 25620,00 грн, заборгованість за договором №3498950 від 07.10.2021 року в розмірі 2380,88 грн, заборгованість за договором №101244857 від 30.09.2021 року в розмірі 11904,00 грн, заборгованість за договором №4190621 від 14.10.2021 року в розмірі 6525,00 грн, вирішити питання про судові витрати.
Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01.07.2026 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового засідання. Відзив на позов не подала.
За таких обставин суд ухвалює заочне рішення, на підставі наявних у справ доказів, на що позивач надав згоду, при цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Щодо кредитного договору №3498950 від 07.10.2021 року.
Встановлено, що 07.10.2021 року ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №3498950, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 1000,00 грн строком на 30 днів з кінцевою датою повернення 06.11.2021, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісію (а.с.12-14).
Договір №3498950 від 07.10.2021 року укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою – електронним підписом В-172299 (а.с.13).
Згідно п.п.1.1. договору про надання фінансового кредиту №3498950 від 07.10.2021 року (далі — Договір-1), ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом на визначених Договором-1 умовах.
Відповідно до п.1.6. Договору-1 проценти за користування кредитом становлять 1,99% в день.
Строк кредитування може бути продовжений у разі невиконання позичальником в повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів ще на 30 днів зі сплатою процентів протягом цього строку за ставкою 2,50% в день (п.1.7.договору 1).
Щодо кредитного договору №101244857 від 30.09.2021 року.
Встановлено, що 30.09.2021 року ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №101244857, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 1600,00 грн строком на 15 днів з кінцевою датою повернення 15.10.2021, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісію (а.с.28-32).
Договір №101244857 від 30.09.2021 року укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою – електронним підписом НОМЕР_1 (а.с.28).
Згідно п.п.1.1. договору про надання фінансового кредиту №101244857 від 30.09.2021 року (далі — Договір-2), ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом на визначених Договором-2 умовах.
Відповідно до п.1.5.2. Договору-2 проценти за користування кредитом становлять 1,50% в день, стандартна процентна ставка 5,00 % в день та застосовуються в межах строку кредиту, вказаного в п.1.3. Договору-2.
Згідно п.1.5.1. договору комісія за надання кредиту складає 464,00 грн.
Щодо кредитного договору №4190621 від 14.10.2021 року.
Встановлено, що 14.10.2021 року ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №4190621, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 1000,00 грн строком на 15 днів з кінцевою датою повернення 29.10.2021, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісію (а.с.44-48).
Договір №4190621 від 14.10.2021 року укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою – електронним підписом J98598 (а.с.44).
Згідно п.п.1.1. договору про надання фінансового кредиту №4190621 від 14.10.2021 року (далі — Договір-3), ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом на визначених Договором-3 умовах.
Відповідно до п.1.5.2. Договору-3 проценти за користування кредитом становлять 1,50% в день, стандартна процентна ставка 5,00 % в день та застосовуються в межах строку кредиту, вказаного в п.1.3. Договору-3.
Згідно п.1.5.1. договору комісія за надання кредиту складає 200,00 грн.
Щодо кредитного договору №0952165597 від 24.09.2019 року.
Встановлено, що 24.09.2019 року ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №0952165597, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит в у вигляді кредитної лінії розміром до 20000,00 грн строком на 30 днів протягом 36 місяців, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісію (а.с.59-62).
Договір №0952165597 від 24.09.2019 року укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою – електронним підписом 2L3Z8W (а.с.62).
Згідно п.п.1.1. договору про надання фінансового кредиту №0952165597 від 24.09.2019 року (далі — Договір-4), ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом на визначених Договором-4 умовах.
Згідно п.1.6 строк кредиту – 30 днів. Проте п.1.9 передбачає, що дія договору може бути продовжена на 36 місяців, якщо до закінчення строку дії договору, ніхто з сторін не повідомила іншу сторону про його закінчення. 
Відповідно до п.1.14 Договору-4 проценти за користування кредитом становлять 638,75% річних.
Згідно п.5.3. Договору-4 у разі прострочення позичальником строків оплати поточного кредиту та відсотків за користування кредитом частково/або у повному обсязі позичальник самостійно нараховує та сплачує товариству пеню в розмірі 1,75% від несвоєчасно сплаченої суми (кредитів та відсотків) за кожен день прострочення.
Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
29.11.2021 було укладено договір №29/11-1 відповідно до якого ТОВАРИСТВО 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором N?3498950.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3498950.
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №3498950.
ТОВ «МІЛОАН» визначило розмір заборгованості ОСОБА_1 за Договором-1 в розмірі 2380,88 грн, яка складається: з заборгованості за кредитом в розмірі 1000,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 1347,00 грн, інфляційні збитки – 29,20 грн, 3% річних – 4,68 грн (а.с.24). 
29.12.2021 було укладено договір №29-12/2021-45 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №101244857.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101244857.
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №101244857.
ТОВ «МІЛОАН» визначило розмір заборгованості ОСОБА_1 за Договором-2 в розмірі 7344,00 грн, яка складається: з заборгованості за кредитом в розмірі 1600,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 5744,00 грн (а.с.43). 
13.01.2022 було укладено договір №13-01/2022-79 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4190621.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4190621.
ТОВ «МІЛОАН» визначило розмір заборгованості ОСОБА_1 за Договором-3 в розмірі 4425,00 грн, яка складається: з заборгованості за кредитом в розмірі 1000,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 3225,00 грн, комісії 200,00 грн (а.с.58). 
14.07.2021 було укладено договір №14-07/21 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНФІНАНС" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0952165697.
10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАШТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0952165697.
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідачки за договором №0952165697.
ТОВ «ІНФІНАНС» визначило розмір заборгованості ОСОБА_1 за Договором-4 в розмірі 97483,50 грн, яка складається: з заборгованості за кредитом в розмірі 5220,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 92263,50 грн, (а.с.63-69). Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у сумі 70352,55 грн, яка складається із тіла кредиту – 5220,00 грн, процентів – 65132,55 грн. 
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
У відповідності до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ч.1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). 
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Частиною 1 ст.1055 ЦК України, визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною 1 ст.204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Встановлено, що оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
А тому, Договір-1, Договір-2, Договір-3, Договір-4 відповідають вимогам статті 11 Закону, оскільки відповідачка перед взяттям кредиту була повністю ознайомлений з умовами кредитного договору, саме до його підписання, адже Інформаційно-телекомунікаційна система побудована на тому, що без попереднього ознайомлення з умовами кредитного договору, клієнт не може перейти до наступного етапу безпосереднього підписання договору.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідженням письмових доказів встановлено, що 14.10.2021 року ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №4190621, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 1000,00 грн строком на 15 днів з кінцевою датою повернення 29.10.2021, з сплатою процентів – 5,00% в день; 24.09.2019 року ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №0952165597, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит в у вигляді кредитної лінії розміром до 20000,00 грн строком на 30 днів протягом 36 місяців, проценти 638,75% річних;14.10.2021 року ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №101244857, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 1600,00 грн строком на 15 днів з кінцевою датою повернення 15.10.2021, процентна ставка 5,00% в день; 07.10.2021 року ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №3498950, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 1000,00 грн строком на 30 днів з кінцевою датою повернення 06.11.2021, процентна ставка 1,99% в день.
При цьому, перед укладенням вищевказаного договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію ОСОБА_1 за допомогою отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону, а ОСОБА_1 підтвердила умови отримання кредиту, після чого позивач надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання Договору-1, Договору-2, Договору-3, Договору-4.
Договір-1, Договір-2, Договір-3, Договір-4, графіки платежів та паспорти споживчого кредиту підписані електронним підписом J98598, 2L3Z8W, НОМЕР_1 , В-172299.
Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 1000,00 грн підтверджується довідкою від 07.10.2021 (а.с.20), 1600,00 грн підтверджується Квитанцією LIQPAY (а.с.42), 1000,00 грн підтверджується Квитанцією LIQPAY (а.с.57 зворот), 5220,00 грн підтверджується довідкою ТОВ «ІНФІНАНС» (а.с.70), довідкою iPay.ua (а.с.71). 
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості до Договору-1, відповідач заборгував 2380,88 грн, яка складається: з заборгованості за кредитом в розмірі 1000,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 1347,00 грн, інфляційні збитки – 29,20 грн, 3% річних – 4,68 грн (а.с.24). 
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості до Договору-2, відповідач заборгував 7344,00 грн, яка складається: з заборгованості за кредитом в розмірі 1600,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 5744,00 грн (а.с.43).
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості до Договору-3, відповідач заборгував 4425,00 грн, яка складається: з заборгованості за кредитом в розмірі 1000,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 3225,00 грн, комісії 200,00 грн (а.с.58). 
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості до Договору-4, відповідач заборгував 97483,50 грн, яка складається: з заборгованості за кредитом в розмірі 5220,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 92263,50 грн, (а.с.63-69). Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у сумі 70352,55 грн, яка складається із тіла кредиту – 5220,00 грн, процентів – 65132,55 грн. 
Контррозрахунку відповідач не надав. 
Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України,інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83-84, 228, 229, 235, 243, 264-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру заборгованості, наявності доказів, що її підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.
Аналізуючи умови кожного кредитного договору, надані по них розрахунки заборгованості, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 
Суд погоджується із розрахунками заборгованості по кредитних договорах №3498950 від 07.10.2021, №0952165697 від 24.09.2021, вважає нарахування таким, що здійснено у відповідності до кредитних договорів, а отже позовні вимоги позивача по даних договорам підлягають повному задоволенню.
Що стосується суми заборгованості за кредитним договором №101244857 від 30.09.2021 то суд зазначає наступне.
За договором №101244857 позивач надав відповідачці кредит в розмірі 1600,00 грн строком на 15 днів з кінцевою датою повернення 15.10.2021, проценти за користування кредитом становлять 1,50% в день, стандартна процентна ставка 5,00 % в день та застосовуються в межах строку кредиту, вказаного в п.1.3, комісія за надання кредиту складає 464,00 грн.
Отож, надана сума кредиту в розмірі 1600,00 грн є сталою, протягом строку кредитування не змінювалася, а отже позовна вимога про стягнення з ОСОБА_1 тіла кредиту в розмірі 1600,00 грн підлягає задоволенню в повному обсязі. 
Що ж стосується процентів, то як вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.43), заборгованість ОСОБА_1 за процентами з урахуванням комісії складає 5744,00 грн (5280,00 грн – проценти, 464,00 грн – комісія). Суд погоджується, із даним розрахунком, адже нарахування здійснено вірно, з урахуванням тіла кредиту 1600,00 грн протягом 15 днів за процентною ставкою 2,00% в день (480,00 грн), а після закінчення базового періоду протягом 60 днів за процентною ставкою 5,00%, що складає 5280,00 грн, що є правильним та таким, що відповідає умовам договору. Проте, позивачем заявлено суму заборгованості в розмірі 10304,00 грн, що не підтверджена належним розрахунком, а тому дану позовну вимогу суд задовольняє частково, стягнувши з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту 1600,00 грн, за процентами і комісією 5744,00 грн.
Аналогічна при вирішенні суми заборгованості за процентами за договором №4190621 від 14.10.2021, адже ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 1600,00 грн, що є сталою сумою протягом кредитування і підлягає стягненню з останньою на користь позивача.
Що стосується нарахованих процентів, то в самому розрахунку (а.с.58) позивач встановив заборгованість за процентами в сумі 3225,00 грн, комісії – 200,00 грн. При перевірці даного розрахунку таке нарахування процентів та комісії є правильним, відповідає умовам договору, нараховане на правильне тіло кредиту протягом зазначеного сторонами строку кредитування, а тому підлягає стягненню з відповідачки на вказану суму. Позовну вимогу в частині стягнення з ОСОБА_1 процентів в сумі 5325,00 грн суд задовольняє частково, стягнувши з останньої суму нарахованих процентів в розмірі 3225,00 грн, та комісії в розмірі 200,00 грн. 
Підсумовуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості за договорами складає:
-за договором №3498950 від 07.10.2021 у розмірі 2380,88 грн, яка складається із тіла кредиту – 1000,00 грн, процентів – 1347,00 грн, 3% річних – 4,68 грн, інфляційних – 29,20 грн;
-за договором №101244857 від 30.09.2021 за тілом кредиту 1600,00 грн, за процентами і комісією 5744,00 грн;
-за договором №4190621 від 14.10.2021 за тілом кредиту в розмірі 1600,00 грн, процентами 3225,00 грн, комісії 200,00 грн;
-за договором №0952165697 від 24.09.2019 за тілом кредиту в розмірі 5220,00 грн, процентами 65132,55 грн, на загальну суму 
За таких обставин, позов Товариства зобмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягає частковому задоволенню на загальну суму 84502,43 грн (2380,88 грн+7344,00 грн+70352,55 грн+4425,00), що складає 92,69% від заявленої ціни позову (84502,43*100%/91162,43=92,69%).
В решті позову ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити за необґрунтованості суми боргу.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 ст.141 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження витрат по сплаті судового збору позивачем надано платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №0664820025 від 25.06.2026 на суму 2662,40 грн (а.с.1).
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір № 01-07/2024 від 01.07.2024 про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським Об`єднанням «Лігал Ассістанс» (а. с. 72-74); прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затверджений Рішенням Загальних зборів № 01-12/2025 від 01.12.2025 (а.с.76-77); заявку на надання юридичної допомоги №2220 від 01.05.2026 (а.с.78 зворот); витяг з Акту №22 про надання юридичної допомоги від 29.05.2026 (а.с.78).
У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги.
Правовий висновок щодо того, що суд може з власної ініціативи суду зменшувати розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, за критерієм співмірності розміру цих витрат, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у cправі № 686/5757/23. На момент ухвалення рішення, Велика Палата Верховного суду не відступила від висновку, викладеного у постанові ВП ВС від 26 червня 2024 року у cправі №686/5757/23.
Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу з врахуванням складності справи в сумі 25000,00 грн не є розумним та не співмірним із ціною позову (91162,43 грн); виконаними роботами (наданими послугами; часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих послуг та виконаних робіт.
Спір у цій справі не належить до категорій справ значної складності, обсяг матеріалів справи не є значним, вже неодноразово була висловлена думка Верховного Суду в аналогічних справах даної категорії справ, тобто фактично сформована судова практика за спорами такої категорії, а тому для професійних досвідчених адвокатів дана категорія справ не становить надмірної складності, не потребує допомоги помічників, значних витрат часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи, тобто не займає багато часу на виготовлення документів та збору додатків до них.
На думку суду, заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає принципам співмірності, розумності та справедливості.
Суд звертає увагу на те, що правовідносини які виникли між сторонами ґрунтуються на кредитних правовідносинах. Зазначена категорія справ характеризується низьким рівнем складності. При цьому, судова практика у цій сфері стала та узгоджена між собою, що не вимагає від представника витрати значного часу для її пошуку та/або узгодження правових позицій, справа не становить значного суспільного інтересу, та впливає виключно на відносини між кредитором та боржником.
Тому, враховуючи зазначене, суд вважає, що вартість послуги із складання та подання позовної заяви, яка б відповідала критерію співмірності, розумності та справедливості становить 10000,00гривень.
Враховуючи, що позов задоволено на 92,69%, то з відповідачки на користь позивача частковому стягненню підлягають і судові витрати, а саме витрати на правову допомогу у сумі 9269,00 грн (10000*92,69%=9269,00 грн), витрати по сплаті судового збору в розмірі 2467,77 грн (2662,40*92,69%=2467,77), тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.509,525-526,530,626,628,629,633-634,638,1048,1049,1054,1055, ЦК України, ст.ст.12,13,81,89,141,263-265,268,280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, місто Київ, вулиця Мечнікова, 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926, НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитними договорами №0952165697 від 24.09.2019 року, №3498950 від 07.10.2021, №101244857 від 30.09.2021, №4190621 від 14.10.2021 в розмірі 84502 (вісімдесят чотири тисячі п`ятсот два) гривні 43 (сорок три) копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, місто Київ, вулиця Мечнікова, 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926, НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 2467 (дві тисячі чотириста шістдесят сім) гривень 77 (сімдесят сім) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, місто Київ, вулиця Мечнікова, 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926, НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу в розмірі 9269 (дев`ять тисяч двісті шістдесят дев`ять) гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України,не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя Вайновська О.Є.