Справа № 545/2095/26
Провадження № 2/545/2067/26

З А О Ч Н Е
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2026 року м. Полтава
Полтавський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді Зуб Т.О.,
за участі секретаря Пінчук З.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач- ТОВ «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою, зазначивши, що 26.01.2022 року між АТ «ОТП Банк» та  ОСОБА_1 уклали кредитний договір №2038858648. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 50500,00 грн. Процентна ставка 10,00% річних. Тип процентної ставки фіксований. 
21.06.2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, па підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 26.01.2022 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та відповідачем.
Оскільки відповідач належним чином не виконував умови договору, станом на 20.09.2021 року виникла заборгованість в розмірі 120725,23 грн.
Враховуючи вищенаведене, просять суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором, суму сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу.
Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 18.05.2026 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання сторони не з`явилися.
Позивач - ТОВ «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі представника на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач  ОСОБА_1 двічі не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзиву на позов до суду не надавав. Сповіщався про дату та час судового засідання за останньою відомою адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. 
Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 26.01.2022 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №2038858648. Мета Кредиту для споживчих потреб. Сума кредиту 50500,00 грн. Процентна ставка 10,00% річних. 
На виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором, банком було видано кредит відповідачу, що підтверджується меморіальним ордером.
В свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 21.06.2024 загальний розмір заборгованості становив 120725,23 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 50500,00 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 12127,38 грн. та комісії 58097,85 грн. Наведене підтверджується детальним розрахунком заборгованості. 
21.06.2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №21/06/24, па підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором №2038858648 від 26.01.2022 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та відповідачем.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: «Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом».
Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
ОСОБА_1 своїх зобов`язань вчасно не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 120725,23 грн., що складається з тіла кредиту в розмірі 50500,00 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 12127,38 грн. та комісії 58097,85 грн. 
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Проте, суд не може погодитися з вимогами щодо стягнення комісії у сумі 58097,85 грн. за обслуговування кредиту, яка передбачена п.1.1. Договору, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно зі ст. 11 зазначеного Закону кредитодавець зобов`язаний безоплатно надавати споживачу інформацію про стан заборгованості та виписку щодо погашення кредиту.
Пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (постанова НБУ №168 від 10.05.2007) встановлено заборону на встановлення платежів за дії банку, які здійснюються ним у межах виконання власних обов`язків за кредитним договором (зокрема ведення договору, облік заборгованості, прийняття платежів тощо).
Надання кредиту та його обслуговування є обов`язком банку за змістом ст. 1054 ЦК України та не може розглядатися як самостійна додаткова послуга, що підлягає оплаті позичальником.
Матеріали справи не містять доказів того, що встановлена договором комісія є платою за конкретні, індивідуально визначені додаткові чи супутні послуги, погоджені сторонами окремо та надані позичальнику.
Отже, умова договору щодо щомісячної комісії фактично передбачає оплату дій банку, які становлять його власні обов`язки за кредитним договором, а тому суперечить вимогам законодавства про захист прав споживачів і є нікчемною.
Правова позиція щодо недопустимості стягнення таких комісій викладена у постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22).
З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення комісії у розмірі 58097,85 грн. задоволенню не підлягають.
Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: у сумі 62627,38 грн., з яких: 50500,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 12127,38 грн. - сума заборгованості по відсотках.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно приписів ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 24-02/26 від 24.02.2026 року, Акту приймання-передачі наданих послуг від 26.03.2026 року вартість витрат на правову допомогу складає 9200,00 грн.
При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір- обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Виходячи з розумності розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу, слід звернути увагу на те, що справа є малозначною, вже існує напрацьована практика з такої категорії справ., а тому суд вважає необхідним стягнути її у розмірі 3000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки вимоги позивача задоволено частково, то з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1726,23 грн.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 610-612 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 133, 140, 141, 247, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», ІКЮО 40340222, заборгованість за кредитним договором в сумі 62627 (шістдесят дві тисячі шістсот двадцять сім) грн. 38 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1726 (одна тисяча сімсот двадцять шість) грн. 23 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Полтавським районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя:	  	Т.  О.  Зуб